20 



uuder mörka alar utbreder sina liksom med guldstoft pudrade skålar. Det är 

 särdeles som äldre, växten förtjenar den benämning Guldpudra, som 

 stundom tillägges den. Dess skärmblad bli då vackert gula på insidan, 

 och midt ibland dem liksom ligga de öppna, nu också gula blommorna, 

 och de redan, ehuru omogna, öppnade fröhusen med sina, liksom i en 

 korg eller bägare regelbundet ordnade frön. 



lledan de gamle botanisterna insågo Mjeltörtens slägtskap med 

 Bräckorna (i Frankeuii Speculura upptages den såsom Saxifraga aurea), 

 och äfven Linné faun under sin skånska resa, då han i Småland när- 

 mare studerade växten, att den "i naturliga indelningsverket bör upp- 

 ställas näst Saxifraga." F. ö. hade han redan i Flora Lapponica bi- 

 trätt samma mening utom i hvad rörer blomhyllet. Men, säger han, 

 jag tviflar icke på att man slutligen skall finna mellanlänkar medelst 

 hvilka dessa beslägtade må kunna sammanbindas. 



* C. tetraiidruru Tli. Fr. är Miindre än den vanligii arten och liar endast 4 

 wtäudarc. Viixer vid Eno.jttkis i Torue-Lappmark. 



LIV. CRASSDLÄCE^. 



(Saftväxter.) 



1. S$eiiipei'%'ivuni L. 



Fodret (hos vår art) omkring 12-deladt. Kronan omkring 12- 

 bladig. Ståndarne 12 till 40, vanligen dubbelt så många som kron- 

 bladen (men icke sällan vexelvis eller alla monströst ombildade till kar- 

 peller). Fröhusen 12 — 18 eller talrikare. 



1. Taklöken 



(Seiiipervivum tecturum L). 

 En mångårig, 1 — 1^ fots ört med icke sällan handsbreda, vackra 

 och ständigt grönskande, utbredda bladrosetter vid roten. Bladen äro 

 vattigt köttiga, platta, hårkantade; rosettbladen elliptiska eller omvändt- 

 äggrunda, uddspetsiga, särdeles regelbundet ordnade; stjelkbladen vexel- 

 visa, talrika, lansettlika eller elliptiska, båda delarne vanligen något vöd- 

 aktiga. Stjelken är upprat och stadig, saftig, upptill körtelhårig och 

 grenad till en bred blomställning, som bildar ett klasknippe (med en- 

 sidiga klasar). Blommorna äro i — | tum breda, med nästan blekt- 

 rosenröda, lansettlika, spetsiga, stjernlikt utbredda kronblad; hos de 

 ucdre äro icke sällan alla ståndarne ombildade till karpeller. 



