24 



För samma tjockbladighet får den icke sällau, då den växer på tak eller 

 murar, heta Taklök, Huslök (se Taklöken sid. 20). På Gotland kallas 

 den, enligt Säve, Dundar-lök (lauk), af det isländska dunda, dröja, 

 dundari, en som dröjer, syftande på örtens seghet och förmåga att 

 växa utan jord (?). Och emedan växten mångenstädes på landet — 

 olika i olika landsorter — begagnas till ett slags orakel i kärlekssaker, 

 mest genom aktgifvande på den riktning i hvilken två under taket 

 upphängda stånd växa, erhåller den (mest i södra Sverige?) det vackra 

 namnet Kärleksört. — Svinet lärer tycka om örten, hornboskap äter 

 den mindre begärligt och hästen icke alls. Bien besöka blommorna. 



De gamle botanisterna benämnde St. Hansknoppen Telephium (al- 

 bura och vulgäre), hvilken benämning Linné bibehöll som artnamn då 

 han förenade denna och de äldres Sed a i ett slägte. Men Dioscorides' 

 och Hippocratis TrjkEq)LOV, som var skarp och sårläkande, torde sna- 

 rare varit Sedum Anacampseros. Namnet härleder man af "Telephus", 

 Mysiens konung, hvilken, då han svårt sårades af Achillcs, helade så- 

 ren genom att pålägga denna eller sistnämnda ört. — St. Hansknoppen 

 är tecknad redan i Tillandz' Icones. 



2. Klippknoppen 



(Seduin rupestre L.) 



blir 5 — 10 tum hög, är mångårig, nederst merendels krypande, och har 

 (vanligen talrika) varaktiga, teraligen långa bladskott vid roten. Bla- 

 den äro trindt- och nästan jemusuialt syllika, spetsiga, 3 — 5 linier långa, 

 vexelvisa men på skotten täta och 5-radiga (utstående eller utkrökta). 

 Blomknippet är 3 — 5-grenigt, med icke sällan tudelade grenar (klasar). 

 Kronbladen äro gula, 1- — 1^ linie långa, dubbelt längre än foderbladen. 

 Växer på (kalk-) berg och klippor i södra och raedlersta Sverige 

 till Östergötland, Nerike och Vermland. — Blommar mest i Juli, Aug. 



— Vanligast äro bladen blågröna och nästan raka, men pä några stäl- 

 len (Skåne, Halland, Halleberg, Vermland) växer en underart, som har 

 grönare eller något rödaktiga, smalare och på skotten båglikt utkrökta, 

 glesare blad och derjemte något större blommor i längre och kröktare 

 klasar. Denna växt ansåg Linné såsom egen art (o: S. reflexum L.). 



— Utbr. Europa utom det nordligaste och Ryssland, Grekland; i Cau- 

 casien, på Island. 



Sedura-arterna äro bland de örter, ät hvilka naturen anvisat bo- 

 stad pä kala klippor och andra torra ställen, hvilkas kanske bästa pryd- 

 nad de utgöra, isynnerhet der de, såsom vanligen händer, uppträda 

 någorlunda talrikt. Klippknoppen är en bland de prydligaste, såväl för 

 sina temligen stora och talrika, guldgula blommor som sina vackra 



