28 



1. Biilliafda DC. 



Fodret 4-cIeladt. Kronau 4-bladig. Ståndarne 4. Fröhusen 4. — 

 Blomdelarne stundom 3 — 5. 



1, Fyrlingen 



(Bulliarda aqiintica DC. — Tillaea aquatica L.). 



En ettårig, ganska liten, från ^ till knappt 2 tums (vanligen om- 

 kring tumshög) vatten- eller strandört. Bladen äro motsatta, jemnbredt- 

 syllika, (emligeu köttiga; deras baser sammanväxta genom hinnartade 

 slidor. Blommorna sitta (vexelvis) ensamma i blad vecken och äro gan- 

 ska små, hvita eller blekröda; de nästan sakna skaft. 



Växer i grunda vatten, helst på sand- eller dybotten, såsom vid 

 stränder, i vattengropar o. d., eller invid vattnet, eller ock på tidtals 

 uttorkade ställen. Då den växer i vattnet är den rent grön, större 

 och mest upprat; derutom blir den vanligen krypande, mindre, mörk- 

 grön eller rödaktig (och bredbladigare). Oravexlar mellan ända ned till 

 roten grenad och nästan enkel. Blommar och mognar i Juli, Aug. till 

 ini Sept. — Utbr. Island, Norge, Sverige, Finland, medlersta Ryssland, 

 Böhmen, Mähren, norra Tyskland; vestra Siberien. 



Ortens slägte är uppkalladt efter den utmärkte svampkännaren 

 Bulliard, som lefde 1776 — 95. Så underligt det kan tyckas, står det- 

 samma, bland alla våra Saftväxter, till blombildningen närmast de cap- 

 ska Crassulfe, hvilkas stora och tjockbladiga gestalter vi kunna skåda i 

 våra botaniska trädgårdars växthus, — en slägtskap, som troligen ingen 

 anat utan att vara botanist. Också är det liksom den lilla örten icke 

 skulle riktigt "tåla klimatet", utan söka skydd mot detsamma i vattnet; 

 vintern slipper den dessutom alldeles såsom varande ettårig. Derföre 

 finnes den "egentligen i sådana vattengropar på klippor och backar, 

 hvilka kunna antaga en något större värmegrad af solen" Whlnb. Och 

 under gynnande omständigheter (lagom vatten med passande temperatur) 

 ser man den gro och växa rikligt på ställen, der den annars sökes 

 förgäfves. 



O. Celsius upptäckte Fyrlingen vid Upsala, åt Vaxala, i en klipp- 

 grop med stillastående vatten (L. Fh Suec. ed. I); Linné fann den vid 

 Lule-elfveus stränder "copiosissime" (Flora Lapponica; i Flora Suec. säger 

 han endast Habitat in Lapponia Lulensi). Växten var då ny för veten- 

 skapen, ty Vaillants synonym, som L. citerar, hörer ej hit. Sedan an- 

 märktes den också vid Åkerö, "ad lacum" (L. Flora Akeröensis, 1769). 



