35 



* B. purpureum Fr., upptäckt i Hallaud, lurer der vara utgången och numera 

 växa endast vid Eskilstuna. 



5. Rosenduoan 



(Epiloljium roseiira Schreb.) 

 är merendels 1 — 1| fot liö^, upptill vanligen mycket grenig och der 

 småluden, på stjelk och undre bladsidans ådror rödaktig; egentligen 

 ett- eller tuårig, men blir varaktig genom nästan klotrunda, köttigt och 

 tegellagdt bladiga knoppar (bladrosetter), som bildas vid roten om sen- 

 hösten. Bladen äro äggrundt-lansettlika eller nästan ovala, smätandadt- 

 sågade, tydligt-skaftade, de nedre (största) icke sällan tumsbreda; skaf- 

 tens kanter löpa ned på stjelken och bilda på densamma två (stundom 

 4) ränder. Blommorna äro talrika men små, deras knoppar lutande; 

 kronbladen hvitaktiga med rosenröda ådror. Märket är klubblikt eller 

 (slutligen) oregelbundet 4-deladt. 



Växer pä våta, helst buskiga ängar, vid källor, bäckar och skug- 

 giga diken, pä (eller nära) sjöstränder eller sjötorater, i fuktiga träd- 

 gårdar o. s. v., i södra och medlersta Sverige. — Blommar i Juli, 

 Ang. (och Sept.); mognar i Aug., Sept. På skuggiga ställen blir väx- 

 ten spensligare, med endast svagt röda stjelkar och bladådror. — Utbr. 

 Europa utom det nordligaste och Irland, Spanien, nästan hela Italien, 

 Grekland; i Caucasien, Siberien. 



Den rosenröda färgen hos blommorna bibehåller sig äfven i torrt 

 tillstånd ren, utan att draga i violett, sä att växten äfven derutinnan 

 gör skäl för det namn den erhållit. Linné kände icke arten (ehuru 

 den i hans herbarium lärer ligga såsom E. tetragonum). Den beskrefs 

 först af ScHREBER i hans Spicilegium Florae Lipsicae (1771), och icke 

 långt derefter säger sig Retzius sett den vid Skånes och Hallands 

 "scaturigines", men icke trott den vara egen art (Obs. I, 1779). 



6. KantduDan 



(Epilobium tetragonum L.) 



är vanligen fots- eller alnshög och mycket grenig; bildar om hösten, 

 innan den bortdör, bladrosetter vid roten, hvilka nästa år utväxa till 

 nya stånd. Bladen äro sraalt-lansettlika, tätt sågtandade, merendels nä- 

 stan glänsande och glatta, stundom rödaktiga; deras baser omsluta något 

 eller äro vidväxta den glatta stjelken och bilda med kanterna ränder 

 på densamma, så att den blir 4- (stundom 2-)kantig. Blommorna äro 

 talrika, bland de minsta i slägtet, blekröda, deras knoppar uppräta. 

 Märket är klubblikt eller oregelbundet deladt. 



