42 



LVIII. POMÄGEI. 



I. Pyrus L. 



Stiften 5. Frukten 5-rummig; rummen tunnt-broskartade, vanligen 

 2-fröiga. — Träd med hela blad, hvilkas kanter äro inrullade under 

 knopptillståndet; blommorna qvastvisa, stora och vackra. De nya röt- 

 terna bildas, enligt Dir. Stenbergs iakttagelser, om hösten, 10 — 15 da- 

 gar innan trädet fäller sina blad. 



a. Stiften sammanväxta nedtill. Frukten intryckt i båda än- 

 darna eller åtminstone i den nedre eller basen (o: äpple). 

 Malus T. 



1. Äpleträdet 



(Fyrus Malus L.) 

 eller, såsom det vildväxande kallas. Skogs- eller V il d a pel n, är ett 

 medelstort eller litet (10 — 15 alnar högt), stundom busklikt, men starkt 

 och stadigt träd med temligen utbredd krona, hvars yngsta grenar 

 icke sällan äro torn (tagg-)spetsiga. Barken är rödgrå och brister i 

 tunna stycken, hvilka slutligen lossna. Veden är hård och mörk. 

 Bladen äro äggrunda (men med kort spets), nästan elliptiska eller 

 -ovala (basen icke sällan något hjertlik), men också rundade eller om- 

 vändt-äggrunda, trubbsågade, skrynkliga, (nästan) glatta eller under m. 

 o. m. håriga; deras skaft omkring dubbelt kortare än skifvan. Blom- 

 qvastarna äro vanligen flocklika (o: mycket kort skaftade), 3 — 6-blom- 

 raiga. Blommorna något välluktande, innan de utslå nästan rosenröda 

 och ganska vackra; äldre bli kronbladen hvita och på undre sidan m. e. 

 m. blekt-rosenröda. Frukterna äro m. o. m. runda, hos den vilda växten 

 små, obehagligt sura, stundom besk eller sötaktiga, alltid kärfva (Sur- 

 äplen, Beskäplen, Sötäplen). 



Växer på skogs- och ängsbackar, i lundar och skogsängar, på 

 berg, i södra och medlersta Sverge. Odlas dessutom allmänt i många 

 varieteter. — Blommar i slut. Maj eller börj. Juni, något sednare än 

 nästa art; mognar i Aug., Sept. — Bladen utslå samtidigt med 

 blommorna. — Förekommer stundom (såsom i Skåne) med på under- 

 sidan ulligt-ludna blad. — Utbr. hela Europa undant. det allra nord- 

 ligaste (och Grekland); i Caucasien. 



Äpleträdets ved är stark och hård, så att den leranar godt, sär- 

 deles för vagn- och blockmakare tjeuligt, virke. Bark-extraktet skall 

 vara hvad man i medicinen kallar antiseptiskt (motverkande röta). 



