44 



Växer pä steniga backar, i skogar, lundar och hagar, i södra 

 och raedlersta Sverige. Odlas också mycket och i många varieteter. 

 — Blommar i slut. Maj eller börj. Juni, något tidigare än Äpleträdet; 

 moo-nar i vilda tillståndet sent (men några odlade varieteter äro ti- 

 (Jiga). — Utbr. Europa undant. det nordligaste (och Turkiet); i Cau- 

 casien. — På Sicilien blomma Pyri redan vid medlet på April eller 

 tidigare. Förf. har i sin dagbok för 1844, den 8 April antecknat för 

 Messina: "Pyri blommade i trädgårdarna som bäst." 



Med sina rent hvita blommor jerate de släta och glänsande bla- 

 den, är Päronträdet ett ganska vackert träd. De odlade päronslagens 

 användning är, såsom bekant, vidsträckt. Men i vilda tillståndet är 

 trädets frukt liten, hård och icke ätbar rå; kokad skall den, bland 

 allmogen, nyttjas i välling. Deremot lärer den vara ypperlig vid svin- 

 gödning och då kunna ersätta ållon. Väl mogen och krossad, kan 

 den bra användas vid bränvins-bränning. Mesta uppmärksamhet för- 

 t'enar likväl vårt vilda Päronträd för det goda virke, som det lemnar, 

 isynnerhet som trädet kan bli ganska gammalt och stort. Virket 

 är nemligeu både hårdt, tungt, fint och vackert ådrigt, pä samma 

 gång som det är lätt att arbeta och bra låter polera och betsa sig. Det 

 är derföre omtyckt och begagnas mycket af svarvare och snickare. — 

 Päronträdet skadar icke eller gräsväxten. 



Pries anmärker (i Novitierna) att endast en varietet, som har 

 alltid glatta päron och blad, de sednare nästan runda, kan anses verk- 

 lig{ vild, liksom Surapeln, som har alldeles glatta blad och äplen, är 

 det egentligen vilda Äpleträdet. De mesta "vilda" Äple- och Päron- 

 träd vore således endast att betrakta såsom urartade från odlade sorter 

 (en mening som redan IIetzius hyste . Så har man också af andra 

 kulturväxter, t. ex. Vinbär, Palsternacka, å ena sidan en motsvarande 

 vild stam, och å den andra en urartad, som likväl icke återgår till 

 den ursprungliga utan bibehåller sig ehuru pä ett eller annat sätt för- 

 ändrad (urartar till en ny varietet, olika den ursprungliga vilda). 

 Bland växterna, som bland djuren, påtrycka yttre villkor (momenter) sin 

 prägel, hvilken, en gång antagen, icke kan utplånas utan endast förän- 

 dras. (Fr. Nov.). 



^. §orbiis L. 



Stiften mest 3(2—5). Frukten (bärlik) omkring 3 (2— 5)-ruramig ; 

 rummen hinnaktiga (mjuka), 1— 2-fröiga. — Träd med knipp- eller 

 qvastvisa, hvita blommor; bladen dubbelvikta och veckade i knoppen. 



