59 

 4. Hasselbladiga Björnhallonet 



(Rubus corjlifoliiis Sm.) 

 har båglikt nedkrökta, längs marken sträckta och långt krypande, nå- 

 got kantiga (nedtill trinda), glatta, med talrika (men teraligen små), 

 raka taggar besatta årsstammar. Bladen äro 5- och 3-fingrade, vanli- 

 gen stora, på båda sidor gröna, under småhåriga; småbladen tnnna, 

 nästan enkelt (bugtigt) eller dubbelt insk uret-sågade och (isynnerhet års- 

 staramarnes) temligen lika hasselblad, det udda hjertlikt (hos blomstam- 

 marne rundadt eller bredt äggrundt), de andra bredt- eller rutlikt ägg- 

 runda och rutlikt ovala, de båda nedersta (nästan) oskaftade; stiplerna 

 lansettlika och äggrundt-lansettlika, bladartade. Blommorna bilda nästan 

 qvastlika vippor, hvilkas grenar äro gråludna och besatta med mycket 

 små, raka eller nästan raka taggar. Kronbladen äro temligen smalt 

 oravändt-äggrunda, hvita eller blekt rosenröda. Frukterna äro stora, 

 svartröda (eller mörkt brunvioletta), glatta eller stundom småludna, 

 vattigt-syrliga och osmakliga; deras småbar runda, stora. 



Växer i bergig eller stenig skogs- och buskmark och på andra 

 stenbundna ställen, mest vid vestra kusten (i skären). F. ö. sälls. eller 

 på spridda punkter i Skåne, Blekinge, Småland, Vester- och Östergöt- 

 land och på Öland. — Blommar i Juni, Juli och mognar tidigt. — 

 Utbr. Brittanieu, sydligare Skandinavien, Holland, Belgien, medlersta och 

 södra Ryssland. 



Ehuru Linné i sin Flora suecica antager blott en enda Björn- 

 bärsart (Rubus fruticosus), hade han under sin Vestgöta-resa (1746), 

 emellan Lerum och Göteborg, anmärkt en, som han förut icke sett vild 

 i Sverige — han kallade den Rubus maximus etc. — och hvilken säker- 

 ligen är denna art (jfr Wahlb. Fl. Gothob. och Arrh. Rub. Mon.). 

 Men då han sedan indrog den, uppmärksammades den icke mera förr 

 än SwARTZ återställde den åt vår Flora och den intogs i Svensk Bo- 

 tanik (1804). Wahlbeug, som beskrifver arten i sin Flora Gotho- 

 burgensis (1820), anmärker att den växer äfven ini landet, t. ex. vid 

 Venern, och att t. o. m. allmogen åtskiljer den från Veckbladiga Björn- 

 hallonet (n:o 2); det sistnämndas bär värderas, det Hasselbladigas icke. 



* Rubus pruinosus Arrh. har bladajrgiga, med nästan nallika men starka tag- 

 gar tätt besatta årsstammar, mest 5- (3 — 7-;fiugrade, veckadt skrynkliga blad, bredt- 

 äggnmda kronblad och svartröda, kort- och tunnt-hvitludna, smakliga (nJigot som hallon) 

 frukter. — Växer i Smålands- och Stockholmsskären, pä Öland och vid vestra kusten (sälls.) 

 Blommar sent, i Juli och Ang., men mognar redan i sistnämnda månad. De autenti- 

 ska exemplaren i Herb. Norm. ha nästan inskuret-dubbelsågade, något rutlika småblad, 

 stundom (hos blomstamraen alltid) 3; taggarne nästan raka, temligen starka. — Arrh. 

 Monogr. Rub. 



