64 



smaka nästan lika bra som egentliga Björnbär och nyttan är densamma 

 ehuru Blåhallonen hålla mindre syra och derföre föga värderas. 



d) Mångåriga örter med (stora) nästan äggrunda ( — lansett- 

 lika) stjelkstipler. (Chamaerubi Bauh). 



9. Stenhallon-örten 



(Rubus saxatilis L.) 



har vanligen både blombärande, uppräta, omkring qvartershöga stjelkar 

 och bloralösa, till marken sträckta, borsthåriga revor, hvilka sednare icke 

 sällan bli ganska långa; de slå rot med spetsen och bilda på detta 

 sätt nya stånd. Bladen äro 3-fingrade, med rutlikt-äggrunda, starkt 

 och nästan dubbelt sågade, glest småhåriga småblad. Blommorna äro 

 (vanligen 5 — 9) nästan hopknippadt flockvisa, små. Kronbladen upp- 

 räta, nästan lansettlika (något spadlika), hvita. Frukterna äro glän- 

 sande röda, nästan smaklöst syrliga; deras "småbar" alldeles åtskilda, 

 endast 2, 3 eller 4 (1 — 4), men stora, rundade. 



Växer i (steniga eller bergiga) skogar och lundar, på steniga 

 skogsängar och -backar, bland buskar. — Blommar bäst under Juni; 

 mognar vid medl. eller slut. Juli. — Omvexlar i Lappland med bre- 

 dare (och större), merendels rödletta kronblad. — Utbr. Europa undant. 

 Holland, Belgien, Portugal, Grekland, Turkiet; i Caucasien, Siberien, på 

 Island. 



De mogna "bären" äro icke obehagligt syrliga och skulle kunna 

 användas till sylt o. d. om man ville göra sig besvär att samla dem; 

 också till vin. Emellertid värderas de icke och kallas vanligen Sten- 

 bär, Krasbär, Käringbär, i Skåne Kobär. Annars kallas de också 

 Jungfrubär, J. Marise bär (hvadan Majbär). I Vesterbotten be- 

 nämnas de (väl med hänsyn till växtens långa revor) Tågbär. — Bau- 

 hins Pinax (1623) upptager örten såsom Charaoerubus saxatilis och i 

 Clusii Historia (1683) heter den Rubus saxatilis alpinus. 



10. Bäverbärs-örten 



(Rubus castoreus Fr.) 

 har upprat, 6 — 10 tum hög, kantig, omkring 3-bloramig, bladig, glest 

 hårig stjelk. Bladen äro 3-fingrade, med bredt-rutlikt-ovala eller rut- 

 likt-äggrunda småblad eller nästan rutlikt uddblad; skärmbladen enkla, 

 3-flikiga eller hela; alla bladen inskuret-sågade utom mot basen. Blom- 

 morna sitta på teraligen långa, nästan enstaka skaft. Kronbladen äro 

 vigglika eller smalt-oravändt-äggrunda med lång klo, vanligen blekt- 



