66 



11. Äkerbårs-örten 



(Rubus arcticus L.) 

 har smal och krypande rot, nästan upprat och enkel (eller med en och 

 annan bladgren), mycket trubbkantig, svagt-härig, vanligen 1- (sällan 

 2 — 3-)blommig, slutligen omkring 5 — 6 tums stjelk med 3-fingrade blad. 

 Dessas småblad äro äggrunda och rutlikt äggrunda, starkt och ojerant 

 naggsågade, tunna och skrynkliga', sidosmåbladen vanligen inskurna i 

 nedre kanten. Blomman är omkring ^ tum bred, vacker. Fodret 

 klocklikt, 5( — 10)-klufvet. Kronbladen äro omvändt-äggrunda, rosenröda, 

 icke sällan 8 eller 10 (stundom inskurna). Frukten är nästan rund, 

 mörkröd (svart-purpurröd), stor, aromatisk och särdeles välsmaklig (sma- 

 ken liknar både hallon och smultron); "småbären" äro nästan runda, 

 talrika, sammanväxta. 



Växer mest på fuktig och gräsig (under sommaren torr) sandmo, 

 såsom i skogar (helst svedda), i skogs-, ängs- och dikeskanter, ymnigast 

 och bäst mognande vid Vesterbotteus och Norrlands kuster till Hudiks- 

 vall, men också icke sällsynt i Lapplands skogstrakter (ehuru der van- 

 ligen steril), särdeles der Lappar vistas. Söderut går dess utbredning 

 till Stockholm, Vestmanland och Vermland. 



Blommar mest från börj. Juni till omkring medl. Juli eller längre; 

 mognar mot medl. Aug. — Utbr. Skottland, nordliga Norge och Sverige, 

 Lappland, Finland, norra och medlersta Ryssland; Siberien, Kamtschatka, 

 nordligaste Amerika. 



Denna rent nordiska växt är vidt berömd för sina utmärkt aro- 

 matiska och läckra "bär"; de äro såväl till smak som lukt utsökta. 

 Väl mogna, påstås de härutinnan öfverträffa alla andra europeiska "bär- 

 slag". Skada att växten ej utbildar eller mognar bären då den odlas 

 i sydligare trakter, icke en gång, eller endast med svårighet, i medlersta 

 Sverige. Man rekommenderar att mot kalla nätter och barfroster om 

 våren täcka den med granris att dermed ersätta det snötäcke, som 

 skyddar den mot sådana i dess hemland. Akerbärs-Örten växer mest, 

 säger Linné, raed Björnmossa (Polytrichum), och der denna mossa trif- 

 ves, der frodas också denna ört, d. v. s. på fuktiga, sandiga eller gru- 

 siga, med mylla täckta, under sommaren torra ställen. 



Bland alla våra bärslag äro Åkerbären de yppersta både till in- 

 syltning raed socker och till vin; äkerbärssylt är, såsom bekant, en rik- 

 tig läckerhet. Det är också läskande och nyttigt i febrar. Akerbärsvin 

 kan beredas sålunda att en vanlig butelj till i fylles med torkade åker- 

 bär (sådana kunna förvaras länge) och resten med vin (helst rhenskt 

 eller mosel), hvarvid litet jäsningsrum lemnas. Eller också af färska 

 åkerbär, som läggas i vin jemte socker. Och genom endast något 



