78 



artnamnet. Också den har använts, såsom adstringerande medel, vid 

 dysenteri o. d. 



* Potentilla inclinata Vill. Tunnare- och mera gra-tgrön-jluden än föreg. 

 art; bladen dessutom under och i kanten långt håriga. Förr. på ett och annat ställe 

 i medlersta Sverige. 



* Potentilla collina Wib. liknar temligeu Silver-Fingerörten, men har mera 

 nedtryckta och greniga stjelkar med slutligen utkrökta smågrenar, och bladkanterna äro 

 icke tillbakavikta; bladen äro vanligast gråludna på undre sidan, mera ssillan (P. inter- 

 media Fr.) svagt (tilltryckt) håriga och blekgröua. Växer pä Gotland (uppt. RosÉn) och 

 Öland (Fries 1818) samt på ett och annat ställe i Skåne, Blekinge (uppt. Aspegren) 

 och Småland. — Fr. Nov. och Mänt. III. 



8. Vår-Fingerörten 



(Potentilla verna L.) 

 har stark rotstock, som upptill är delad och bär bladknippen, från 

 hvilkas sidor utbreda sig stjelkar, hvilka nedtill icke sällan slå rot, 

 men upptill kröka sig uppåt och bära blommorna på spensliga grenar. 

 Eotbladen äro 5- (stundom 7-)fingrade, stjelkbladen (hvilka äro få) 3- 

 lingrade; småbladen oravändt-äggrunda eller vigglika, upptill djupt trubb- 

 sågade (6 — 10 tänder), håriga (åtm. på undre sidan), gröna. Kronan 

 är omkring dubbelt större än fodret, nästan guldgul eller mörkare. — 

 Utgör tvenne arter: 



P. alpestris Hall. d. y. Kortare och vanligen glesare eller sva- 

 gare hårig (slutligen nästan glatt), mera upprätt och stadig; rotbladens 

 stipler nästan äggrunda, trubbiga; småbladen glattare, mörkare, nästan 

 endast under håriga; kronbladen guldgula och vanligen mörkgula ned- 

 till (P. maculata Pourr.). — Växer på öppna, högländta ängar, backar 

 och andra torrare gräsmarker, allm. i norra och medlersta Sverige till 

 Vermland, Bohuslän, Småland, Östergötland och Oland. Blommar i 

 (slut.) Maj, Juni. Blommorna äro öppna nästan hela dagen. — Stun- 

 dom är växten tätare hårig, särdeles på bladens undersida, och i fjell- 

 itrakterna bildar den stundom en märklig var. (P. ambigua Gaud.) 

 med parskurna småblad. — Utbr. nästan hela norra och medlersta 

 Europa, Spetsbergen, Island, Grönland, Skottland, England, Italien; Spa- 

 nien (Lehm.); Caucasien. — Potentilla verna L. Fl. Suec. är denna 

 art både till beskrifningen och anmärkningarne; anmärkningen att växten 

 äldre blir nästan glatt med rödaktiga, alldeles glatta stjelkar och ut- 

 seende af Blodrotsörten, passar alldeles in på denna, hvadan också 

 Pentaphyllum Tormentillse facie Rudb. cat. (1658). 



P. verna Hall. d. y. Längre, starkare och vanligen tätare hårig, 

 mest nedtryckt och slankig (blommorna slutligen mycket lutande), ble- 

 kare; rotbladens stipler smala och spetsiga; småbladen icke sällan håriga 



