79 



på båda sidor, mindre sågade; blommorna blekare gula och vanligen 

 icke mörkare vid basen. — Växer på torra, helst sandiga eller grusiga, 

 backar och betesmarker, vid vägar o. a., i södra och medlersta Sverige. 



— Blommar i (April,) Maj, (Juni), — Blommorna sluta sig på e. m. 



— Utbr. Europa undaut. det allra nordligaste och Irland, Portugal, 

 södra Spanien, Italiens öar, Grekland, Turkiet; på Island, i Caucasien. 



— Denna och föregående äro, såsom arter, hos oss först åtskiljda och 

 närmare bestämda i Fries' Novitier ed. II. 



Vår-Fingerörten bildar små vackra tuvor. Dess blommor äro 

 mycket meteoriska och sluta sig, såsom vi nyss nämnt, tidigare eller 

 senare. Först närmas då två motsatta kronblad, så inkrökas två andra, 

 och slutligen tillkommer det femte såsom ett ytterligare skydd åt blom- 

 mans på detta sätt väl bevarade inre delar. 



* Potentilla cinerea Chaix liknar mycket föregående art, men är, utom den 

 längre och glesare hårigheten, gråluden (isynnerhet på bladens undersida) genom täta 

 och korta, stjernlika hår. Växer på sandbackar och -åsar i östra Småland (uppt. Fries), 

 i Blekinge (uppt. Aspegren), på Öland, i Västergötland. Blommar i Maj. — Först 

 upptagen som svensk i Fries' Novitier. 



* Potentilla opaca L. är spenslig och nedtryckt, klädd med långa och mjuka, 

 utstående hår, mörkgrön och vanligen rödaktig. Rotbladen äro 5- eller 7-fingrade; 

 småbladen smalt-vigglika, med nästan hela kanten djupt sågad. Blommorna äro min- 

 dre än hos de näst föregående arterna; kronan är gul, icke mycket större än fodret. — 

 Växer på torra (sandiga) backar och betesmarker i Skåne och i Blekinge vid skånska 

 gränsen (sälls.). — Blommar i Maj, Juni. — Fr. (uppt.) Nov. 



d) Blommorna (typiskt) fyrtaliga. (Stiplerna skilda från blad- 

 skaftet, biadlika). Tormentilla L. 



9. Blodrotsörten 



(Potentilla Tormentilla Sep. — Tormentilla erecta L.) 



är mångårig med stark och vresig, tjock, rödbrun (inuti nästan röd) 

 rotstock. Stjelkarne äro smala och svaga, sällan uppräta utan m. e. 

 m. närmade till marken, (upptill) tudeladt-greniga och vid grenarna 

 bladiga. Stjelkbladen äro mest oskaftade, 3-fingrade; rotbladen, hvilka 

 snart vissna, 3- eller 5-fingrade, långt skaftade. Småbladen äro lansett- 

 likt-vigglika, upptill (till omkring midten) glest och djupt sågade; stip- 

 lerna stora, nästan bladlika, 3 — 5-klufna. Blommorna, hvilka sitta på 

 trådlika skaft ur gren- och bladveck, äro vanligen talrika men terali- 

 gen små; kronbladen citrongula och nedtill vanligen brandgula. 



Växer på magrare betesmarker och (helst mossiga) skogsängar, på 

 skogsbackar, i skogar, bland ljung o. d. (allm.). — Blommar nästan 

 hela sommaren; mognar i Juli, Aug. — Omvexlar tilltryckt-hårig eller 



