80 



nästan glatt; likaledes till småbladens antal, till storlek (5 — 10 tum) 

 och grenighet. — Utbr. hela Europa utom Italiens öar, Grekland (och 

 Turkiet); i Caucasien, Siberien; på Island. 



Denna art har mycket verksammare egenskaper än de andra Po- 

 tentillorna och är den enda som numera användes i medicinen. Det är 

 rotstocken som finnes på apoteken (o: Eadix Tormentillae Pharm.). Be- 

 nämningarue Eödrot (Götarike), Blodrot eller Blodstilla häntyda 

 dels på dennes inuti rödaktiga färg, dels på dess ända sedan medeltiden 

 bekanta användning till dekokt mot blodflöden, såsom i rödsot, diarrhé; 

 också i likartade boskapssjukdomar; dessutom vid blödande tandkött och, 

 pulveriserad, mot tandvärk. Det var såsom stillande alla dylika plågor 

 och slitningar (tormenta), som örten erhöll benämningen Tormentilla 

 (T. silvestris Bauh.). Emedan rotstocken är mycket sammandragande 

 kan den också nyttjas vid lädergarfning. Dessutom till hvarjehanda 

 färgning (Lapparne färga läder rödt dermed) m. m. Svinet äter roten 

 begärligt och Linné anmärker att i Lappland, der växten är ymnig, 

 nybyggarne skulle kunna använda densamma till nödbröd om de icke 

 föredroge barkbrödet. — Bland örtens 26 "dygder" i Arvidh Måns- 

 sons Ortabok är den sista "Om man dricker örten aff Tormentilla, tå 

 är hon godh för all förgifft". — Blodrotsörten är tecknad i Til-Landz' 

 Icones (1683). 



* Potentilla procumbens Sibt. (Tormentilla reptaus L.) har mindre knölig 

 rotstock än föreg. art och längre och långt ned greniga stjelkar, hvilka äro så svaga 

 att de ligga alldeles ned på marken ; icke sällan slå de rot vid lederna. Bladen äro 

 alla långt skaftade; småbladen större och tunnare, vigglikt-omvändt-äggrunda, upptill 

 djupt-sägade; stiplerna temligen små, hela eller 2 — 3-klufna. Blommorna dubbelt större 

 än hos den vanliga Blodrotsörten, färre, längre skaftade. — Växer i skogs- oeh betes- 

 marker i Skåne och vid Carlskrona. — Blommar i Juli, Aug. — Stundom förekomma 

 stånd, som, till en del (mindre blad m. m.) likna föregående art (genom blandning med 

 denna?). — Fr. Nov. ed. II. 



6. Sibbaldia L. 



Foderbrämet 5-deladt och 5-skärmadt; pipen klocklikt-skållik. Kron- 

 bladen 5 (smala och kortare än fodret). Ståndare 5. Fruktfästet litet, 

 neruti blommans botten; karpellerna 5 — 10, torra (smånötter), de inre 

 skaftade (sterila); stiftet lateralt. 



1. Sibbalds-örten 



(Sibbaldia procumbens L.). 

 En mångårig, temligen liten ört med stark, ra. e. m. grenig rot- 

 stock, 3-fingrade blad — mest i glesa knippen på rotstocken — och 

 små gulgröna blommor, gyttrade på mest enbladiga och skärmade stjel- 



