87 

 2. Haodrosen (Hundtörnet) 



(Rosa canina L.) 

 blir vanligen 2 eller 3 alnar hög men omvexlar både större med längre, 

 mera utbredda, icke sällan båglikt nedåtkrökta grenar, och mindre med 

 nästan uppräta; årsskotten äro långa och raka, icke sällan rödaktiga 

 och grådaggiga. Taggarne äro alla klolikt krökta och starka (men 

 stundom rakare och svaga). Småbladen äro ovala eller bredt-lansettlika, 

 äggrundt-ovala eller oravändt-äggrunda, enkelt och lågt sågade, vanligen 

 glatta eller sraåhäriga. Foderbladen äro något parskurna. Kronbladen 

 större än hos de andra arterna, blekt purpurröda eller hvita. Nyponen 

 merendels äggrunda eller ellipsoidiska, skarlakansröda, länge hårdt-läder- 

 artade (broskartadt), vanligen glatta, uppräta. 



Växer mest på backar, bergssluttningar, höga och klippiga strän- 

 der, i skogs- och betesmarker, lundar och snår, vid torra vägar, helst 

 i södra och medlersta Sverige (till Ångermanland). — Blommar i (Juni,) 

 Juli; mognar i Sept. - — Utbr. hela Europa utom det allra nordligaste; 

 i Caucasien, Siberien, Mindre Asien, Algerien, på Canariöarne. . lU-t 



Omvexlar med glänsande-glatta, under rent gröna blad (vackrast 

 och beständigast o: II. Svvartzii Billb.), och med mindre glatta, mat- 

 tare, under bleka eller blåaktiga, något rödnerviga (o: R. venosa Sw^.); 

 hos sistnämnde var. bli bladen m. ra. vanligen rödaktiga om hösten. 

 Nyponen äro sällan borsthåriga. Stammen blir stundom nästan tagg- 

 lös (Lilla Carlson). Märkligare varieteter (underarter) äro dessutom: 

 R. senticosa Ach. med rakare taggar, alldeles glatta, nästan rent gröna 

 blad, rundare nypon (på torra och magra, öppna marker); R. dumeto- 

 rum Th. (R. collina Whlnb., R. agrestis Sw.) med något skrynkliga, 

 småludna, högre- och mera ojemnt sågade blad (helst i lundar, särdeles 

 i slättrakter). 



Denna buske är besvärlig med sina stora, klolika taggar, hvadan 

 (enligt Whlnb.) benämningarne Hundtörne, Hiben (Hyven) torn i 

 Skåne, Blekinge, eller Hundros, såsom sämre eller mindre värderad 

 än de odlade Rosorna. Men betraktad endast ur estetisk synpunkt, 

 blir Hundrosen, åtminstone under gynnande omständigheter och der den 

 kan riktigt och rikligt utsträcka blomprydda grenar, visst icke under- 

 lägsen någon. Skåde man den blott i skog och mark, med nyss ut- 

 slagna blommor, tidigt en morgon, "då dessas doft utandas med dag- 

 gen, som kalkarna och bladen samlat under natten". Det är på morg- 

 narna som blomkronan öppnar sig, och redan nästa dag kan minsta 

 vind ha kringstrött dess blad. Nya blommor utslå dock i omkring 14 

 dagars tid, men sedan är det slut ("Rosa spirat brevis et exspirat"), 

 busken blir en bortglömd skönhet och man ser snart endast taggarne 



