90 



nypon (nyponen bli neraligcn pä tjenlig lokal stora som mycket små 

 äplen) eller Holländska Nypon, och pä många ställen är busken 

 endast en utkomling ur sådana. Blommar i slut. Juni eller börj. Juli, 



— Utbr. Europa undaut. det allra nordligaste och Brittanien, Portugal, 

 Italiens öar, Grekland. — Först upptagen bland svenska växter i Lilje- 

 blads P'lora (1816) och närmare utredd af Fries (Novit.). 



Den sist skildrade arten lemuar de bästa och största nyponen, 

 hvilka äro ganska goda till soppor, gröt, kakor m. m.; också syltade. 

 Smaken är något olika vanliga nypons. Busken är lätt att odla och 

 ger betydligt, men då den blir äldre (10 — 12 är) bli nyponen sämre. 



— Sedan man samlat nyponen väl mogna, meu innan de mjuknat, böra 

 de genom gnidning eller skakning mot hvarandra befrias från sina 

 borst, hvarefter de klyfvas och putsas samt kärnorna uttagas. Sedan 

 torkas de och förvaras. 



4. Kanelrosen 



(Rosa cinnaniomea L.) 

 blir sällan högre än 2 alnar (vanligen är den lägre) och har starkt 

 krypande och skottalstrande rot samt raka och uppräta stammar med 

 smärta, något kanelbruna grenar, de äldre svagt och mycket glest (nä- 

 stan endast vid stiplerna) taggiga. Deremot äro årsskotten mycket tätt 

 beklädda med raka, borstlika taggar (o: E. spinosissima L. suec); stipel- 

 taggarne äro något krökta. Småbladen äro enkelt sågade, långt-lan- 

 settlikt-eJliptiska eller oravändt-äggrunda, tunna och mjuka, glanslösa, 

 under askgrå och vanligen småludna. Foderbladen äro nästan alltid 

 hela, icke sällan körtelhäriga. Kronbladen äro klart-purpurröda, under 

 blekare, Nyponen äro mindre än hos de andra arterna, vanligen ned- 

 tryckt klotrunda och glatta, klart röda, mjöligt-köttiga, med särdeles 

 löst kött (o: Smörnypon). 



Växer på skogsängar och -backar, på betesmarker, i skogskanter, 

 vid skuggiga vägar. (Odlas ock i trädgårdar, med dubbla blommor, 

 under namnet Bukettros), — Blommar i Maj, (o: R. majalis Retz.) eller 

 Juni, tidigare än de andra arterna, och mognar också tidigast (mest i 

 Aug.). — Omvexlar dels med nästan päronlika nypon (o: E-. turbinella 

 Sw.), dels med kort-elliptiska (o: R. cinerea Sw.). — Utbr. norra och 

 medlersta Europa, Ryssland, Caucasien, Siberien, Karatschatka. 



Kanelrosen torde erhållit sitt namn åtminstone lika mycket af 

 sina kanelbruna grenar, som af den något kauellika lukt, som blom- 

 morna utveckla under varma sommardagar. Deu är bland de täekare 

 arterna och utmärkt bl. a. med sin temliga vekhet, sin nästan alltid 

 svaga beväpning samt sina tidiga blommor och nypon. Som den pä 



