97 



5 — 7 nästan vigglikt-lansettlika, endast i spetsen sågade småblad; deras 

 undersida är tätt beklädd med silkesartade, glänsande-hvita hår. Blom- 

 knippena äro täta, blommorna ludna utvändigt, deras brämskärmar tre 

 eller fyra gånger mindre än flikarna. 



Växer i fjelltrakterna (allra.), helst vid klippor och på andra nå- 

 got skyddade ställen; dessutom vid Hernösand och Göteborg, i Bohus- 

 län (Kosterön o. a.) och Skåne (vid Bälinge i Orkelljunga socken). — 

 Blommar i Juni, Juli. — Utbr. Norge, Sverige, Finland och nästan 

 hela Europas alper eller alpaitade trakter; i nordvestra Siberien, på 

 Grönland, Island. 



Fjellkåpau utmärker sig genom sina vackra, silver- och silkes- 

 glänsande blad, hvilka utvecklas ur med rödaktiga stipler klädda knop- 

 par på den vanligen i klippspringor eller mossa dolda rotstocken. De 

 visa sig temligen tidigt och äro i början så väl hoplagda, att man ser 

 blott deras undre, med silverhår betäckta sida. Sednare, dä småbladen 

 blifvit riktigt utbredda, bryter sig deras mörkgröna öfre yta utmärkt 

 bra mot den undres silverhvita. Liksom mänga andra fjellväxter bildar 

 också denna merendels täta tuvor. Den är också, såsom vi sett, bland 

 de allmännaste sådana hos oss. Den följer icke blott hela fjellryggen 

 frän Nordkap till Dalarne, utan växer också på den lägre utgrening 

 deraf, som sträcker sig genom Bohuslän, dit den följes af Eosenroten 

 (Rhodiola) och några få andra, hvilka längst aflägsna sig från de egent- 

 liga fjellen. Kalm anmärkte den på Kosterön, d. 24 Juli 1742: "Al- 

 cherailla foliis digitatis — den jag hållit före vara en bland fjellörterna, 

 stod i ymnoghet emellan bergen norr om Langiells åker, näppeligen 

 till 3 å 4 famnar högre än vatten-horizonten" (Kalms Vestg.- och Bo- 

 husl. Resa). 



Redan i Bauhins Pinax (1623) upptages Fjellkåpan såsom Alchi- 

 milla alpina (quinquefolia). Linné anmärker i Flora Lapponica att, 

 då man ser växten variera med nästan bara stjelkar och stora rotblad 

 och tvärtom med stora stjelkblad och små rotblad, dessa skillnader en- 

 dast äro lokala. Af anmärkningen vid sättet för växtens odling, ser 

 man att denna art pä hans tid fanns odlad i eller vid Stockholm. 



b. Aphanes L. Blommorna gyttrade i bladvecken. Ståndare 

 1 — 2. — Roten ett- (eller tu-)årig. 



3. Åkerkammen 



(Alchemilla Aphanes Leers. — Aphanes arvensis L.) 



är en liten och obetydlig, vid börjande blomning endast en eller annan 



tum (äldre 3 — 4) hög, något gråaktig och småhårig ört. Stjelken är 



Nyman. Sv. Fanerog. II. • 



