103 

 4. Krikonbuskeo 



(Prunus insititia L.) 



är större men mindre tornig (taggig) än Slånbusken, och har knöligt- 

 vridna grenar, de unga småhåriga. Bladen äro ovala eller omvändt- 

 äggrundt-ovala och trubbiga, naggsågade, under småludna; skottens ägg- 

 runda med något hjertlik bas (H. N.). Blommorna, samtida med bla- 

 den, utvecklas liksom hos Slånbusken ur egna knoppar, men äro större 

 och två eller tre (sällan enstaka) ur samma knopp; deras skaft äro 

 något håriga. Frukterna äro också större, klotrunda, svartblå, lutande 

 eller hängande, slutligen (i October) söta eller något syrliga och smak- 

 liga (o: Krikon). 



Växer vild på berg och backar vid Carlshamn och E-onneby, samt 

 på några ställen i norra Skåne, i Småland och pä Öland. — Blommar 

 i Maj eller Juni och bladen utslå samtidigt med blommorna. — Utbr. 

 Götarike, Danmark, Brittanien, norra Spanien och Italien, Belgien, Frank- 

 rike samt Europas medlersta och sydöstra delar; Caucasien. 



Krikonbusken, som odlad blir ett litet, tornlöst träd, liknar i sitt 

 vilda tillstånd temligen Slånbusken, ehuru grenarne snarare kunna kallas 

 knölvridna än torniga (Fr.). Den utgör stammen till våra trädgårdars 

 Krikon och en del runda Plommonslag. Och odlad sprider den sig 

 icke sällan, såsom i Halland, Skåne och på Gotland, utom trädgår- 

 darne eller bondtäpporna ut i skogar eller annars i byarnas och går- 

 darnas närhet, och bibehåller sig m. e. m. såsom Krikonträd. — Lind- 

 blom upptäckte Krikonbusken alldeles vild vid Eonneby i Blekinge och 

 Fries upptog den först bland inhemska växter i sina Novitier. — 

 Krikon användas mest som sylt till stek. — Enligt Dir. Stenbergs 

 iakttagelser har Krikonbusken svag pålrot, och sidorötterna bilda mot 

 denna en 20 eller 25 graders vinkel. 



* Plommonträdet (Prunus domestica L.) är ett mindre, mycket och utbredt 

 grenigt, stundom buskartadt träd utan tornar. Bladen likna temligen Krikonbuskens. 

 Blommorna äro parvisa eller enstaka, gul- eller grönaktigt hvita. Frukterna ellipsoidi- 

 ska eller ägglikt-långrunda, vanligast gula eller violetta, söta; stenen plattad, nästan 

 elliptisk eller ovalt-elliptisk, knottrig (smågropig). — Odlas allmänt i trädgårdar o. d. 

 Förv. pä åtskilliga ställen, isynnerhet i sydvestra Sverige. 



