105 



boning ur blommorna. — Vet. Ak. handl. för 1765 innehålla "Rön an- 

 gående Svenska Artebusken Spartium scoparium" af P. Osbeck, 



2, Cienista L. 



(GLnst-slägtet). 

 Fodret tvåläppigt, den nedre läppen tretandad, den öfre tudelad. 

 Kronseglet nästan elliptiskt eller äggriindt; vingarne utbredda, deras 

 segelkant veckadt skrynklig; kölen slak, trubbig. Stiftet uppkrökt (glatt). 

 Baljan flerfröig, platt eller något uppsvälld; fröen med ärrknöl. — Små 

 buskar med enkla blad och gula, medelstora blommor. 



I. Färgginsten (eiier Prengråset) 



(Genista tinctoria L.) 

 blir vanligen nära fotshög och har nästan uppräta grenar, lansettlika, 

 slutligen glatta eller i kanten svagt håriga, 1 — | tum långa, mörkgröna 

 och stadiga blad, med små syllika stipler, och klasvisa, | tum långa, 

 skärmade blommor på årsgrenarne. Blomkronorna äro glatta. Baljorna 

 nära ^ — | tum långa, glatta. 



Växer på torrare betesmarker, backar och åkerrenar i Halland och 

 Vestergötlaud. — Blommar i Juli, Aug. — Utbr. Europa undant. det 

 nordligaste och Portugal, Italiens öar, Grekland, Turkiet; i Caucasien, 

 Siberien. 



Såsom namnet antyder, är denna art en färgväxt. Man har 

 länge vetat att dess blommande grenar, såväl färska som torra, hysa 

 gult färgämne, och att de vid olika tillsatser och behandling sätta olika 

 gula och bruna färger på ylle och linne. Duga dessutom till botten 

 för grönt. Dertill lemna blommorna en under namnet Schiittgelb be- 

 kant färg. — Busken växer ganska bra på mager jord, men sprider sig 

 mycket med roten och uttränger andra växter. 



Färgginsten anmärktes först som svensk i Vestergötland (J. Leche 

 och A. H. Wrangel) och upptages redan i första upplagan af Linnés 

 Flora Suecica (1745). "I Vassbo härad i Vestergötland mellan Börs- 

 torp och Slättevalla har jag funnit den teraligen ymnig. Med denna 

 samt Wou och Skiärda färgas gult i fabrikerna" (Leche i Vet. Ak. 

 handl. 1744). Sedan fann Montin den vid Halmstad (Vet. Ak. handl. 

 1766). Benämnes redan i Dodousei Pemptades (1583) Genista tinctoria. 



2. Hårginsten 



(Genista pilosa L.) 

 har nedtryckt, knöligt-vriden stam med talrika, men endast eller knappt 

 5 — 6 tum långa, m. e. m. uppkrökta grenar, de unga håriga. Bladen 

 äro oravändt-äggrundt-lansettlika, med invikta kanter, eller nästan hop- 



