107 



långt, knälikt-uppkrökt. Baljan uppsvälld, nästan äggrund, fåfröig, icke 

 eller obetydligt längre än foderflikarna. — Bladen, åtminstone de nedre, 

 3-fingrade, sågade; stiplerna stora, vidväxta bladskaftet. Blommorna 

 medelstora, i bladvecken, enstaka eller parvisa. — Mångåriga eller busk- 

 artade örter. 



1. Stallörten 



(Ononis hircina Jacq.) 

 är starkt klibbluden, illaluktande, med stor och stark rot, upprat eller 

 temligen upprat, fotshög eller högre, örtartad, rikbladig stjelk, endast 

 3-fingrade blad och vackra, rosenröda och hvitaktiga blommor, större än 

 hos de andra arterna. Småbladen äro också större än de andra ar- 

 ternas, något äggrundt elliptiska; stiplerna äggrunda. Blommorna bilda 

 nästan axlika toppklasar. Baljorna äro 4 — 5-fröiga. 



Växer på åkerrenar, gärden (o: O. arvensis Retz.), ängar och betes- 

 marker, på gräsiga stränder, i södra och medlersta Sverige (och på 

 Frösön i Jeratland). — Blommar i Juli. — Utbr. sydligare Skandina- 

 vien, norra Tyskland, Belgien, Schweiz, Österrike, Ungern och Sieben- 

 burgen, medlersta och södra Eyssland, Caucasien, södra Siberien. 



Oaktadt sin fräna lukt, för hvilken den också kallas Horsagräs 

 och Räfblomraa, ätes Stallörten, färsk, gerna af koen och geten men 

 isynnerhet af fåret. Blommande är den så prydlig, att den kan för- 

 tjena en plats i parker o. d. 



I första upplagan af sin Flora Suecica upptager Linné riktigt 

 denna och nästa art såsom skiljda, men förenade dem sedan och in- 

 drog slutligen denna art alldeles. Men Retzius visade sedermera att 

 de verkligen äro två olika arter och framställde deras kännetecken och 

 skillnader i Phys. Sällskapets handl. I (1776). Han beskref dem sedan 

 närmare i sina Observationes II. 



2. Kryp- eller Puktömct 



(Ononis repens L.) 

 har krypande och skottalstrande, träig rotstock, m. e. m. nedtryckt och 

 nedtill rotslående, något träig, rundtom smått klibbhårig stjelk eller 

 stjelkar, hvilka (eller de äldre grenarne) merendels bli torniga (o: O. 

 spinosa L. Suec). Bladen äro enkla eller de nedre 3-fingrade; små- 

 bladen ovala eller elliptiska, körtelhåriga, särdeles på undersidan; stip- 

 lerna bredt-äggrunda. Blommorna äro röda med hvit köl (stundom 

 alldeles hvita), mest enstaka och bilda bladiga klasar. Baljorna äro 

 2 — 4-fröia;a. 



