109 



silverglänsande, sin rödviolett (isyunerliet upptill). Kronan är mörkare 

 eller blekare gul, stundom (Gotland, Oland) livitgul eller nästan hvit. 



Växer på torra, öppna ängar och betesmarker, på backar och 

 sluttningar, i södra och medlersta Sverige allm. eller temligen allm., i 

 det norra spridd eller sälls. — Blommar i Juli; mognar i Aug. — 

 På Gotlands och Olands bara kalkhällar och -backar bli blommorna 

 icke sällan vackert skarlakansröda, men hela örten mindre och mera 

 nedtryckt (och uddbladet vanligen knappt större än de andra små- 

 bladen). — Utbr. hela Europa; på Island; i Caucasien, Orienten, norra 

 Afrika. Vid Messina på Sicilien samlade förf. blommande Örnblomster 

 redan mot slut. Mars. 



Orublomstret är icke utan täckhet och gör sig, särdeles der det 

 uppträder något rikligt, lätt bemärkt genom sina vackra blad och egna, 

 biåsaktiga och ludna blomsamlingar, för hvilka det också kallas Har- 

 väpling (o: Lagopodium Tab.); annars heter det äfven Getväpling 

 och Räfklor. Täckast är den rödblommiga varieteten, hvilken redan 

 Linné iakttog på Ölands älvar. För öfrigt är det en god foderväxt 

 och som sådan är örten värd uppmärksamhet, isynnerhet som den trif- 

 ves bra på sandig och mager mark, grusiga backar o. d. 



I likhet med många andra, troddes fordom också denna växt be- 

 sitta "sårläkande" egenskaper, så att den i Tyskland vanligen kallades 

 Wundkraut. Derföre benämnde också Gesner (1561) densamma Vul- 

 neraria (rustica). Emellertid är anledningen till tron på de sårläkande 

 egenskaperna svår att finna. F. ö. är denna längesedan glömd och en- 

 dast minnet deraf återstår i växtens artnamn. 



2. TRI FOLIEN. 

 Ståndarne tvåbrödrade. Fröbaljan enruramig (eller med tunna 

 tvärväggar). lijertbladen tunna, synliga vid groningen (gröna). — Ört- 

 bladen trefingrade (o: enpariga med uddblad). 



5. Tetragonolobus Se. 



Fodret 5-kliifvet. Kronkölen sprötspetsad. Stiftet bugtkrökt, 

 tjockare upptill. Baljan temligen mångfröig, rak, nästan trind men 

 tunnt-4-kantad. 



1. Klöverärtan 



(Tetragonolobus sillquosus lUh. — Lotus siliquosus L.). 

 En mångårig ört med grenig rotstock, nästan enkla, nedtryckta 

 eller mera uppräta, vanligen omkring 5 tums stjälkar och temligen stora 

 (| tum), blekgula blommor, enstaka (stundom parvisa) på temligen långa, 



