130 



11. Pliaca (L.) 



Fröbaljan enrummig (raedelnerven icke och sömmen obetydligt in- 

 tryckt). F. ö. äro slägtets kännetecken desamma som det näst före- 

 gåendes. 



t. Fjellvickan 



(Phaca frig-ida L.)- 



En mångårig, upprat, 5 — 10 tum hög (stundom högre), nästan 

 enkel och -glatt, lifligt grön Ört med 4 — 5-pariga blad och blekgula 

 blommor i 2 — 4 klasar, hvilka vanligen ha 3 — 4 tum länga, mot stjäl- 

 kens spets närmade skaft. Småbladen äro nästan elliptiska eller ägg- 

 rundt-aflänga, nära | tum breda; stiplerna stora, bladlika. Blommorna 

 äro slaka. Baljorna aflänga, nästan uppblåsta och hinnaktiga, småludna, 

 hängande på det något utom fodret nående skaftet (carpophorum). 



Växer helst på steniga backar bland småbuskar i Torne-Lapp- 

 marks fjälltrakter och på fjellen i Jemtland och Herjedalen. — Blom- 

 mar i Juli. — Utbr. nordligare Skandinavien, arktiska Ryssland, Tysk- 

 lands, Schweiz', Österrikes, Croatiens, Ungerns och Siebenbiirgens alper; 

 i Siberien, arktiska Amerika. 



Fjellvickan upptäcktes, för vår Flora, af P. Adlerheim i Torne- 

 Lappmark (Jukkasjärvi och vid Torne-träsk). Upptäckaren var "Bergs- 

 hauptman" och en bland Linnés lärjungar. I andra upplagan af Linnés 

 Flora Suecica förekommer den första gången som svensk (beskr. såsom 

 Phaca alpina). Wahlenberg, som sedan fann den i Kemi-Lappmark, 

 här och der ymnig, beskrifver den också i sin Flora Lapponica, an- 

 märkande att den lappska växten är större och rikbloramigare än den 

 österrikiska som jAcauiN afbildat. 



1«. Oxytropis DC. 



Fodret 5-tandadt, de två öfre tänderna små. Kronseglet rakt; 

 kölen sprötspetsad. Fröbaljan två- eller något tvåruramig, eller enrum- 

 mig genom den m. o. m. invikta sömmen (medelnerven icke invikt). — 

 Mångåriga örter med temligen krypande rötter och klasvisa blommor; 

 småbladen spetsiga. 



1. Håriga Kölsprötan 



(Oxytropis pilosa DC. — Phaca pllosa L.) 

 är beklädd med långa och mjuka, m. e. m. utstående hår, och har om- 

 kring 12-pariga blad med nästan lansettlika småblad, blekgula, stundom 

 hvitaktiga blommor i täta, nästan äggrunda klasar och jemnsmala, trinda, 

 endast liniebreda, håriga, nästan uppräta, tvårummiga baljor. 



