145 

 7. Traovickern 



(Vicia sepiiiiii L.) 



nr mångårig med krypande rotskott, m. e. ni. hårig, och har temligeu 

 uppräta och nästan enkla, vanligen 10 — 15 tum höga stjelkar, 5 — 8- 

 pariga blad och 3 — 5( — 8)-bloramiga, korta och kort skaftade klasar. 

 Småbladen äro aflångt-äggrunda, trubbiga (med udd); stiplerna halft- 

 pillika, tandade. Blommorna äro ensidiga, rödvioletta eller gråblå med 

 mörkådradt segel (fodret grå- eller brunaktigt-raörkviolett). Fodertän- 

 derna äro sylspetsade, de nedre nära dubbelt längre än de båda andra. 

 Stiftet är något hoptryckt från ryggen, upptill skäggigt, under annars 

 glatt. Baljorna äro uppräta, med eget skaft (carpopborum), platta, slut- 

 ligen svarta; icke sällan utbildas endast 1 eller 2 i hvar klase. Fröen 

 runda, svartaktiga. 



Växer i lundar och skogar, på skogsängar (o: Buskvicker, 

 Lund vickar), vid gärdsel och häckar, upp till Ångermanland och 

 Jämtland (allm.). — Blommar i Maj, Juni till omkring medl. Juli; mog- 

 nar i Juli, Aug. — Förekommer stundom med hvita blommor. — IJtbr. 

 Europa undant. Portugal, Italiens öar, Grekland; i M. Asien, Caucasien, 

 Siberien. 



Tranvickern uppträder vanligen sällskapligt, sä att den pä somliga 

 ställen i lundarne bildar en temligen väsentlig beståndsdel i växttäcket. 

 Den ätes, liksom de öfriga Vicker- arterna, ganska gerna af boskapen och 

 gör betet begärligare för densamma, i hvilket hänseende den har sitt 

 största värde i sin tidiga utveckling och sin ända inpå hösten var- 

 aktiga grönska. Fröen kallas vanligen Tranärter. Redan Bauhinus 

 (1623) och RiviNUS (1691) upptaga växten under benämningen Vicia 

 sepiura (etc). 



* Fodervickern (Vicia sativa L.). Ettårig, temligen storväxt, med 5— 7-panga 

 blad, halfmaDlika, inskuret-tandade stipler, parvisa, violett-purpurröda blommor, uppräta, 

 ludna, gulbruna, platta baljor och hoptryckt-klotrucda frön. Odlas och växer också på 

 åkrar o. d. såsom ett slags ogräs. 



8. Sommarvickern 



(Vicia angustifolia Rtli. — Vicia sativa ^ nigra L.) 

 är ettårig, nästan glatt, spensligare och merendels mindre än Foder- 

 vickern (vanligen 8 — 12 tum), och har 2 — 5-pariga blad och nästan 

 alltid parvisa (sällan enstaka), vackert mörkröda blommor. Småbladen 

 äro nästan jeranbreda eller smalt aflånga eller de nedre vigglikt-hjert- 

 lika; stiplerna hälft pillika, (inskuret) tandade. Fodrets tänder äro nä- 

 stan lika stora, syllika, kortare än pipen. Stiftet är något hoptryckt 



Nyman. Sv. Fanerog. II. ^" 



