152 



Verrnland. Ljungen utgör vanligen på skoglösa orter därstädes, dels 

 torkad dels såsom hufvudbeståndsdelen i bränntorfven, folkets förnänasta, 

 ofta nog enda bränsle, och rättigheten att på annans niark taga ljung 

 betalas på några ställen rätt väl". Och bekant är densararaas nytta 

 såsom vinter- och vårfoder ät kreaturen, eller annars vid foderbrist. 



Den allmänt utbredda, välbekanta Ljungen erhåller icke sällan 

 olika benämningar i olika landsorter. Fordna namnet, såsom ännu i 

 Norge och Danmark, var Lyng (isl. Lin g), och i Bohuslän och Da- 

 larne (och Helsingland) äro Lyng och Lin g ännu brukliga benäm- 

 ningar; dessa ord qvarlefva dessutom i buskens norrländska namn 

 Rostlyng, Rosling och Rossling (o: Bloraljung och Hästljung). 

 Andra benämningar häntyda på dess ständiga grönska (växande): Grön, 

 Gröne (Helsingland, Östergötland), Gra un (Gotland), Grann (Orsa), 

 Gran, Granne (Bergslagen, Gotland; isl. grsenn .- grön). Stundom 

 kallas den Mo-ris (emedan den älskar sandmo). 



2. VACCINIE^ 



(slägtet Vaccinium L.). 



Blommorna 4 — 5-taliga. Blomkronan lossnande, vanligen sarabla- 

 dig. Ståndarknapparne fastade nära basen och vanligen med 2 bihang; 

 hvart rum bildande uppåt ett i spetsen med ett inåt vändt, rundt hål 

 bristande rör (tvåhornade knappar). Frukten bär under blomman, krönt 

 med det korta foderbrämet. — Både blad- och blomknoppar täckta. 

 Bladen m. e. m. breda, vexelvisa. 



3. Vaceiiiiuin P. 



Blomkronan 4 — 5-tandad eller klufven. Ståndarne 8 eller 10. 

 Bäret 4 — 5-ruramigt. — Uppräta, glatta småbuskar. 



a. Myrtilli. Blomkronan vanligast 5-tandad, med tillbakavikta 

 tänder. Ståndarne vanligast 10; ktiapparne med sporrlika 

 bihang på ryggen, strängarne glatta. Bären svartblå, söta. 

 — Bladen ettåriga; blommorna hängande, ensamma eller 

 parvisa. 



1 Odonbusken 



(Vaccinium uliginosutn L.) 



är fots- eller alnshög eller något högre med utstående, trinda, brun- 

 aktiga grenar, omvändt-äggrunda, helbräddade, något hårda och blå- 

 aktiga blad och parvisa eller ensamma blommor, mest ur egna knoppar. 

 Blomkronan är i början nästan äggrund och slutligen nästan klocklik, 



