155 



b. Vitis idaea. Blorakrouan (vanligen) 4-kluven (till nära 

 midten), klocklik. Ståndarne (vanligen) 8; knapparne sporr- 

 lösa; strängarne kortladna utåt. Bären röda, sura. Bladen 

 fleråriga (läderartade); blommorna i lutande klasar. 



3. Lingonbusken 



(Vacciniuin vitis idaea L.) 



är endast några (vanligen 5 — 6) tura, ständigt grön, och har temligen 

 utbredda och svaga, trinda grenar, hårda, omvändt-äggrunda, icke sällan 

 urnupna, glest smänaggade, i kanten tillbakavikta, under bleka och 

 svartpunkterade blad, hvita eller (mest nedtill) rödletta blommor och 

 röda (stundom hvita) bär. 



Växer på mager (sandig) och torr mark, särdeles på skogsbackar 

 och i tallskogar, allmän och ymnig. — Blommar i Juni, Juli. Mognar 

 mest mot slut. Aug., och bären vara icke sällan till nästa år. — Utbr. 

 Europa undant. Portugal, södra Italien och italienska öarne, Grekland; 

 i Caucasien, Siberien, på Kamtschatka; i nordligaste Amerika, på Island. 



Också Lingonbusken är mest bekant för sina bär, hvilka mycket 

 och på flera sätt användas i hushållet. Den vidsträcktaste användningen 

 ha de väl såsom syltade med socker, sirup eller honing; lingonsylt är 

 säkerligen det allmännast brukliga sylt hos oss och särdeles helsosamt 

 till köttmat, isynnerhet fetare. Vidare lerana de, med socker, ett både 

 godt och vackert gelé. Förvarade såsom "vattenlingon" eller mos kunna 

 de nästan hela året om begagnas alldeles som färska. Ett godt "lingon- 

 vatten" kan erhållas om lingon med påslagen sockerlag leranas att jäsa 

 en vecka och vätskan sedan får ligga omkring en månad i väl tillslutet 

 kärl innan den tappas på buteljer. Lingon ha, genom sin rikedom på 

 citronsyra, kylande och antiscorbutiska egenskaper, så att de äro lä- 

 skande och helsosamraa. De begagnas derföre också till dryck i febrar, 

 hvadan de finnas på apoteken (o: Bacca3 vitis idsese Pharm.). Slutligen 

 lära också lingon ingå i Lapparnas kappatialmas (se ofvau under Blå- 

 bär). — Orr- och Trastslägtets arter äta gerna dessa bär helst strax 

 på våren då snön nyss bortgått. — Hvita lingon ai.ses såsom en stor 

 sällsynthet ("hvita lingon säljas stundom till 8 sk. kannan dä de röda 

 kosta I sk.". Sv. Bot. 1803). Redan Rudbeck d. y. omtalar hvita 

 lingon. Linné nämner Hvitberget vid Öfver-Torneå såsom ett ställe der 

 sådana växa (enligt "Jac. Turdfjell"). Samma varietet (mindre sura än 

 de röda) växer också på Oxberget vid Helsingbyn i samma socken (Sv. 

 Bot.) och "vid Nässelstad i Södermanland". På det höga berget Koske- 

 wari i Lappland såg Linné lingonbusken antaga ett med det vanliga 



