160 



Juli. — Utbr. Europa undant. det södra, sydvestra och sydöstra; Si- 

 berien, nordligaste Amerika. 



Rödporsen är, med Tranbärsväxten o. a., de dystra Sphagnum- 

 kärrens prydnad dä den blommar. Den svenska benämningen har väx- 

 ten erhållit af sin, visserligen icke särdeles stora, likhet med Getporsen 

 (Ledum). Slägtnamnet åter har en mera poetisk härledning. Linné, 

 som icke kunde använda något bland de namn, under hvilka växten 

 dittills varit upptagen, och säg denna täcka buske, bunden vid Lapp- 

 lands öde kärr lik Ovidii Androraeda vid klippan, bestämde (i Flora 

 Lapponica), med tanken på Ovidii dikt, växtens namn till Andromeda. 

 Han utvecklar också och skildrar (a. st.) särdeles lifligt den likhet som 

 han tyckte sig finna mellan sin Andromeda och diktens; men då hans 

 skildring ordagrannt öfversatt skulle förlora det mesta af sitt egendom- 

 liga behag, så låna vi hellre den omklädnad af densamma, som Swartz 

 lemnat: "Lik poetens Andromeda i skönhet, genom blommans rosenfärg, 

 blygsamt höljd med den tunnaste slöja; lik den fängslade i sitt öds- 

 liga läge, af vatten och amphibier omgifven, fästad mellan den brustna 

 klippans stenar, sänker hon sitt anlete bedröfvad; men snart öppnande 

 sin barm mot den, som en till hennes räddning skyndande Perseus, 

 lifvande sommarvärmen, höjer hon sig, blomstrar, blir bördig och full- 

 komnas". 



Också Wahlenberg var synbarligen intagen i samma Andromeda. 

 Icke allenast, säger han, äro bladens undersidor utan äfven blomskärmar 

 och blomskaft tätt öfverdragna med en hvitröd dagg. Men behagligast 

 är i dessa ödemarker den beundransvärdt täcka, genom sin nästan 

 genomskinliga, liksom under en blåaktig slöja dolda, rodnad ännu täc- 

 kare blomman. (Whlnb. Lapp. med anm. till artens karakteristik.) — 

 Andromedas blomma är allestädes täck, men det tyckes nästan som om 

 växten skulle bli vackrare och utmärktare i norra Sverige och Lappland 

 än annorstädes. Den väckte så Iludbecks uppmärksamhet att han lät 

 måla den under sin lappska resa. Linnés Flora Lapponica visar oss 

 växten med ensam, på långt skaft lutande blomma. 



1. C'a!>)»io|)e I). Don. 



Blomkronan nästan klocklik, 5-klufven. Ståndarknapparne fastade 

 vid spetsen och långt-borstlikt-tvåsporrade; rummen tätt-närmade, med 

 tvär (ej rörlik) spets; strängarne glatta. — Bladen täta, små och smala. 



1. LummerljuDgen 



(Cassiope tt^tragona 1). Don. — Andromeda tetragona L.) 

 är en något ljunglik buske med smala men 1 — 1^ fot långa, temligen 

 slakt utbredda grenar och m. e. m. uppstående smågrenar, hvilka, 



