164 



på densamma. Wahlenberg, som liknar Blårisets utseende vid Klock- 

 ljungens, belyser också detsamma i sin Flora Lapponica, särdeles i 

 hvad rörer fruktens byggnad. 



9. Azalea L. 



Blomkronan kort-klocklik, 5-klufven. Ståndarne 5; knapparne run- 

 dade, deras hål bildande ända till rummens bas nående sidoremnor. 

 Fröhuset vanligen 2( — 3)-rummigt, kort 2( — 3)-skaligt (slutligen 4- eller 

 6-skaligt emedan hvart skal delar sig i två) eller knappt uppbristaude. 



1. Kreplingen, FjellkrepliDgen 



(Azalea procumbens L.)- 

 Liten och tryckt till marken, tätt grenig och bildande hårda, stän- 

 digt gröna mattor. Bladen äro motsatta, endast omkring Ii linie långa, 

 smalt elliptiska eller något äggrunda, hårdt-läderartade, släta, med till- 

 bnkavikta kanter, under hvitaktiga genom ett helt svagt ludd (likväl är 

 den breda ryggnerven glatt). Blommorna sitta ensamma och uppräta 

 på knippade, korta skaft; fodret är rödt; kronan rosenröd (hvit med 

 rosenröda flikar), liten, men nästan dubbelt längre än ståndarne. Frö- 

 husen små, nästan som senapskorn. 



Växer på torra och öppna ställen i fjellen, allm. — Blommar i 

 Juli, Aug. — Utbr. nordligare Skandinavien, Skottland; Pyrenéerna, 

 Alperna, Karpaterna; Island, Grönland, Labrador och nordligare Ame- 

 rika; Kamtschatka, östra Siberien. 



Ingen växt är i våra fjellar allmännare än denna lilla buske, 

 hvilken liksom ljung bekläder vida sträckor der jordmånen är mager, 

 torr och sandig, säger Linné i Flora Lapponica, anmärkande det egna 

 (singulares mores) hos densamma, att ehuru den har starka och sta- 

 diga grenar den likväl icke uppreser dem utan de ligga alldeles tryckta 

 till marken liksom under en stor tyngd, alldeles utbredda (som i ett 

 herbarium) men utan att slå rötter. 



Den i fjellen vanliga Kreplingen kunde icke undgå Rudbeck då 

 han 1695 besökte Lappland; också finnes den bland de ännu i behåll 

 varande växt-målningarna från denna hans resa. Men först Linné under- 

 sökte och bestämde växten närmare (Flora Lapp. beskr. och teckn.). 

 Wahlenbekg upplyste i sin Flora Lapponica isynnerhet dess fruktbygg- 

 nad; ståndarkuapparnes inom denna ordning ovanliga byggnad omtalade 

 han först i Flora Suecica. — Då Linné i Lappland upptäckte åtskilliga 

 nya växtslägten och med en beundransvärd skarpblick bestämde dem 

 redan under sjelfva resan, upptecknade han dem i sin dagbok (Lachesis) 

 under provisoriska namn, tillegnande dem åt berömda botanister. Så- 



