173 



kronbladen, lika många nedåtvända, raånlikt-inskurna körtlar. Märket 

 trattlikt-sköldlikt. 



1. GuItoppeD 



(Monotropa Hypopitys L.). 



En bladlös, alldeles blekgul (smutsigt halmgul), torr svartnande, 

 något köttig ört med blommor i klase på enkel, fjällig stängel. Rot- 

 stocken, som vanligen ligger 5 — 7 tum djupt i marken, är några tum 

 lång och till 1| linie tjock, oregelbundet grenig och flerböjd, gulaktig, 

 temligen genomskinlig, mycket spröd (Lindb.). Stängeln är innan blom- 

 klasen utslår helt kort och den sednare nedkrökt (o: stängeln dubbel- 

 vikt), men blir sedan, den då uträtade klasen inberäknad, icke sällan 

 nära fotshög. Toppblomman är 5-talig, de andra blommorna 4-taliga. 

 Kronblad och ståndarsträngar äro vanligen håriga. 



Växer i gamla skogar (helst barr-), särdeles der marken är täckt 

 med multnade växtdelar, i södra och medlersta Sverige. Blommar i 

 Juli, Aug. Blommorna lukta nästan som Kungsljusets. — Förekommer 

 också (isynnerhet i Skåne och Halland) med alldeles glatta blommor 

 (o: M. hypophega Wallr.). — Utbr. Europa undant. det nordligaste och 

 Portugal, Spanien, Italiens öar, Grekland, Turkiet; i Caucasien, Siberien. 



Knappt lärer väl någon annan än botanisten kunna i Gultoppen 

 igenkänna den närmaste slägtingen till de täcka Pyrolerna. Bemärkt 

 blir den likväl alltid för sitt ovanliga utseende. Blekgul och bladlös 

 uppträder den i skogarne, merendels gruppvis, och söker gerna de 

 skuggigaste ställena. Sedan gammalt har man i allmänhet antagit att 

 Gultoppen alltid är parasitisk, hemtande sin näring från rötterna till 

 de träd, vid hvilka den växer. Redan IjINNé säger (Fl. Suec.) att den 

 alltid har sina rötter fastade vid roten till Pinus och är parasitisk, 

 tilläggande att den icke gröna färgen tillhör de Hesta parasitiska och 

 på mycket skuggiga ställen växande örter. I sednare ' tider har växtens 

 parasitiska natur blifvit mera omtvistad, så att somliga antagit, andra 

 åter nekat den. Den utredning af saken, som Lindberg genom sina 

 noggranna undersökningar af växtens underjordiska delar, äfven i ana- 

 tomiskt hänseende, åstadkommit, var således högst välkommen. Det 

 resultat dessa lemnat och hvilket Lindberg, med upplysande teckning, 

 meddelat i Vet. Ak. förh. 1864, är att växten äldre (undersökningarna 

 gjordes höstetiden) saknar allt sammanhang med någon annan växt, så att 

 den då icke är parasitisk utan förer ett alldeles sjelfstäudigt lif. "Sanno- 

 likt synes dock, tillägger Lindberg, att Monotropa i sin ungdom, innan 

 ännu hennes underjordiska delar äro fullt utvecklade, på något ännu 

 okändt sätt hemtar sin föda från någon annan planta, men att, då den 



