181 



neerna, Spanien, Italien (utom öarne), Ungern, Sicbenbiirgcn ; södra Eyss- 

 land, Caucasien. 



Under det denna växt, anmärker Wahlenberg, i Schweiz är all- 

 män vid de flesta mindre bäckar, håller den sig i Norrland mest vid 

 de största flodernas starkaste och mest rasande forssar. "Det är också 

 just i dessa forssar som denna sydländta växt blir mest skyddad för 

 all frostens äverkan genom vattnets rörelse, hvilkcn aflugsnar all köld 

 säväl i luften som jorden och under strängaste vintern bildar ishvalf, 

 så skyddande som några drifhusfönster. Vid ännu nogare betraktande 

 finnas forssarna icke blott på detta sätt mot kölden förvarande, utan 

 de mildra också med sitt kringstänkande och på längre afständ liksom 

 kringdunstande kyliga vatten den öfvermåttan starka sommarhettan, och 

 åstadkomma således i det hela en mera jcnin temperatur hela året, 

 hvilken södra regioners bergsväxtcr aldramest fordra och som konsten 

 hos oss i norden aldraminst kan åstadkomma. — Det kan nu synas 

 vara af alla dessa skäl som Tyska Tamarisken finnes ymnigast vid 

 Sollefteå och ända upp mot Ed uti den stora Angermannaelfven. Der- 

 emot tyckes den finna sig mindre belåten med Indalselfven, som vid 

 Faxön begrafvit densamma i sitt slam, så att den nu återstår blott 

 vid Forss". Det var på Faxön som D:r Lundmark d. ä. upptäckte 

 denna märkliga buske, som svensk, i början på 1780-talet (Wikstr.). 

 LicsTADius anmärkte den vid Angerraanna-elfvens stränder 1824. 



LXVI. PORTULACACEiE. 



t. Jfloiitia L. 



Fodret 2(— 3)-bladigt, varaktigt. Kronan (3— )5-flikig (till raidten), 

 nästan trattlik med 2 flikar större och 3 mindre och mellan de främre 

 (mindre) flikarna delad ända till basen. Ståndare 3 (sällan 5, — om 

 foderbladen äro 3 enligt L.), utgående i kronsvalgct motsatta de små 

 flikarna. Stift (2 — )3, nedtill hopväxta. Fröhuset 1-rummigt, 3-skaligt. 

 Fröen 2 — 3, nästan linslika. 



1. Monti-örten 



(Montia fontanii L.). 

 En liten, mjuk och spenslig, glatt, något vattig ört med smal, 

 hvit- elLer rödaktig, upptill vanligen nästan klynnedelad stjelk (eller 

 stjelkar), motsatta, sraalt-elliptiska eller -omvändt-äggrunda (nästan spad- 



