187 

 4. Gårdsskräppan 



(Kuinex tlomesticus Htn) 

 blir 1 till 2 alnar hög och har vågiga, teraligen långt- och bredt 

 lansettlika eller spetsadt-lansettlikt-aflånga blad (de nedre icke sällan 

 något hjertlika) och bara, helbräddade, slutligen hinnaktiga och nät- 

 ådriga, rundadt-hjertlika (iijurlika), breda (nära 3 linier) inre kalkblad; 

 nöten långsträckt och smalnande mot båda ändarne, stor. 



Växer vid gårdar, gator och vägar, pä odlad mark och på strän- 

 der. — Blommar i Juli, Aug. Omvexlar med bredare, mera hjertlika 

 blad. — Utbr. England, Skottland, Skandinavien, norra och medlersta 

 Ryssland, Jura-bergen (också pä Maladetta i Pyrenéerna enligt Zett.); 

 Caucasien, norra Asien, N. Amerika; Chili. 



Hartman uppställde och bestämde denna utmärkta art i sin Hand- 

 boks första upplaga (1820). Att en i hela Sverige så som denna tem- 

 ligen allmän växt, då icke kunde vara alldeles obekant för botanisterna 

 är tydligt, men den förblandades än med Krusskräppan än med Häst- 

 skräppan. Linné kände den ända sedan barndomen (den är allmän vid 

 Stenbrohult), men sammanslog den snart med andra arter under sin 

 R. aquaticus. Ännu i Novitierua anser Fries Hästskräppan och 

 Gårdsskräppan tillhöra samma art (R. Hippolapathum), men i sin Flora 

 Scanica och Mantissa III antager han Hartmans bestämning, tilläggande 

 en lägre och rödaktig strandvarietet samt en högre och grön vatten- 

 varietet (R. aquaticus Retz. o. a.). — Denna arts egenskaper äro, åt- 

 minstone på torrare mark, troligen desamma som den nästas (Krus- 

 skräppans). Liksom flera andra Rumex-arters frön, tjena också dennas 

 till föda åt en del foglar under vintern. För sin storlek äro de (lik- 

 som äfven Hästskräppans) bland de till nödbröd tjenligaste i slägtet. 



* Rumex Patientia L., som odlas såsom köksväxt, liknar GårJsskräppan men har 

 bredare, äggrundt-lansettlika blad och tunnare kalkblad. — Skåne, "sällsynt i fuktiga 

 äkergropar vid Hurfva" (Aresch.). 



.5. Krusskräppan 



(Rumex crispus L). 

 blir omkring alnshög eller högre och har rödaktig rot, vanligen omkring 

 turasbreda, vågiga och krusiga, långt-lansettlika blad (men rotbladeus 

 bas icke sällan tvär eller sned); de inre kalkbladen något hjertlikt ägg- 

 runda, helbräddade eller nedtill småtandade, slutligen hinnaktiga, nät- 

 ådriga, rundadt-hjertlika, vanligen blott ett (mera sällan alla) knöl- 

 bärande, endast nära 1| linie breda och obetydligt längre, men med 

 stor knöl; nöten kort och tjock. 



