189 



syntare underart med bredare ocli mera taudade inre kalkblad (o: Ru- 

 mex divaricatus Fr.). — Utbr. nästan hela Europa (undant. det allra 

 nordligaste och Italiens och Greklands öar); i Caucasien, Siberien, på 

 Canariöarne; i N. Amerika och Brasilien (inkoral.). 



I sin Flora Suecica förstår Linné under namnet R. acutus egent- 

 ligen denna (i Skåne-Resan underarten R. divaricatus), hvars rot ännu, 

 såsom Radix Lapathi acuti, upptages i vår farmakopé (namnet acutus 

 har mindre afseende på bladen än på de äldre spetsiga topparna). 

 Sednare insåg han att växten till största delen utgjorde de gamle bo- 

 tanisternas Lapathum (vulgäre) folio obtuso, och sålunda uppträdde i 

 Species och bihanget till Fauna Suecica ed. 2 (Fl. Suec. Nov.) hans 

 R. obtusifolius. Dennes i sistnämnda verk upptagna växställe är det Gr. 

 Tessin då tillhöriga Åkerö i Södermanland, hvarest, enligt Fries, ännu 

 blott den vanligaste formen (R. silvestris Wallr.) växer. — Toratskräppan, 

 hvilken i södra Sverige också lärer kallas Hästskräppa, har varit be- 

 römd såsom användbar vid läderberedning och dess rot till gulfärg- 

 ning. Kokad ätes den sednare af både kon och svinet. 



* Rumex acutus L. (R. cristatus WaUr.), med slutligen hjertlikt-triangellika, 

 kort och tätt tandade, vägbräddade inre kalkblad, växer i Skåne (ej sällsynt på odlade 

 ställen, åkrar, vid vägar o. s. v. tillsammaDS med förestående art och Krussyran, och 

 troligen hybrid mellan denna: Areschougs Skånes Flora). Fries anmärkte 1827 arten 

 i östra Skåne och Blekinge. För dess närmare historia hänvisa vi till hans Novitier, 

 der densamma klart utredes, varande denna mästerliga historik i vårt tycke bland de 

 intressantaste bladen i kapitlet om Rumex. 



7. Skogsskräppan 



(Rumex Nemolapathum Ehrh.) 

 blir vanligen nära 2 alnar hög och har spenslig stjelk och tunna, om- 

 kring 2 tura breda blad, de nedre hjertlikt-lansettlika. De inre kalk- ' 

 bladen äro slutligen aflånga (kort-jemnbreda), helbräddade, knappt é li^ie 

 breda, ett enda knölbärande, med stor, nästan klotrund knöl. 



Växer i fuktiga skogar, helst bok-, i Skåne (temligen allm.) och 

 på några ställen i Småland samt på Öland. — På mycket bördig mark, 

 såsom i bättre trädgårdar, bli bladen icke sällan rödådriga (o: R. san- 

 guineus L.). — Blommar i Juli, Aug. — Utbr. Danmark, Götarike, 

 Brittanien, norra Spanien, Europas raedlersta och östra delar; i Cau- 

 casien, Orienten, på Gap; i Cauada, Förenta Staterna, Chili. 



Säkerligen hade Linné i Skåne iakttagit den der temligen all- 

 männa Skogsskräppan, ehuru han icke skiljde den från sin R. acutus, 

 under hvilket namn han t. o. m. mest förstod denna art emedan han 

 såsom grundsynonym för R. acutus alltid upptager Raji Lapathum acu- 

 tum, som är denna (Skogsskräppan). Retzius urskiljde och upptog 



