193 



Sådan mjölk kan förvaras länge, bibehållande samma smak. Vid dess 

 beredning tillägga Lapparne vanligen några Archangelica-flockar, säger 

 Linné, under det han anmärker att utom de ätliga bären nämnde Um- 

 bellat och denna Syra äro de enda vegetabilicr, som ingå i Lapparnas 

 mat. — Roten färgar gult (och rödt), Bäde den och fröen kunna 

 nyttjas till nödbröd. De sednare lära vara stoppande och i Bohuslän 

 brukas mot rödsot. 



Ängssyran heter hos de gamle botanisterna Acetosa etc, såsoro 

 Acetosa pratensis Bauhins Pinax (1623), hvadan artnamnet. 



* Rumex thyrsoides Dsf, som liknar Ängssyran, men har något smalare blad 

 med spjutlik bas, är aumiirkt på Kinnekulle (Lindgren), på ett par ställen i Smaland 

 och sälls. på Gotland. 



10. Bergssyran 



(Rumex Acctusella L.) 

 är vanligen endast några tum (knappt fotshög), nästan alldeles röd- 

 aktig, och har smal, krypande rot, ganska spenslig, bugtkrokig stjelk, 

 spjutlika blad och äggrunda, små inre kalkblad, hvilka äro slutna, all- 

 deles tilltryckta nöten och nästan icke alls tillväxa. 



Växer på berg, backar, magra åkrar och gärden eller andra torra 

 ställen, allmän. — Blommar i Juni, Juli. — Stundom utbildas icke 

 den ena bladbasfliken och stundom saknas båda flikarna. — Utbr. hela 

 Europa och nästan hela Asien; Algerien, Canariöarne, Cap, N. Holland; 

 Chili, nordligare Amerika. 



Bergssyran är ganska sällskaplig och växer icke sällan så rikligt 

 att hela ställen bli rödaktiga deraf. Den bosätter sig gerna bland de 

 mossor (Dicrana, Orthotricha o. d.), som till en stor del bilda det 

 tunna mullagret på berg och hällar. Dess blad äro lika sura som 

 Ängssyrans (o: Syrbila, Kråksyra, Göksyra) och växtens egenskaper 

 i allmänhet likna dennas, men den begagnas icke i anseende till sin 

 litenhet. För denna och emedan den icke sällan växer "in arvis", 

 upptages Bergssyran hos de gamle botanisterna vanligen såsom Acetosa 

 arvensis, minima etc, eller, såsom i Frankenii Speculura (1638), under 

 benämningen Acetosella (o: den lilla Syran). I Bauhins Pinax (1623) 

 o. a. upptages växten såsom tre arter eller åtminstone under tre olika 

 benämningar, efter bladens olika utseende, hvilket redan Linné i Flora 

 Lapponica, der han sammanslår dem, anmärker bero på växstället, så 

 att då detta är mycket torrt, bladbasflikarna icke utvecklas. 



Ä. ©xyrSa Hill. 



Blomkalken 4-bladig, ortavtad. Ståndarne 6, parvis motsatta de 

 yttre kalkbladen och enstaka mot de inre. Märkena 2, pensellika. Nöten 



Nyman. Sv. Fanr--i,q. II. lö 



