1^5 



3. Polygonum L. 



Slidknä) 

 Blomkalkeu röd- eller hvitaktig:, (4 — )5-delad. Ståndavne vanligen 

 8 eller 6, nämligen 5 omväxlande med kalkflikarna och de (den) andra 

 motsatta dem (de sednare saknas stundom); mellan ståndarne äro icke 

 sällan körtlar pä kalkens hottenriiig. Märkena 3 eller 2. Nöten 3- 

 eller 2-kantig, m. e. m. omsluten med blomkalken. 



a. Helxine L. Ståndarne 8, utan körtlar vid basen. Stift 

 1, kort, med 3 märken. Fröhvitan hornartad. Blomkalken 

 slutligen utviixande. — Slingrande, ett- (eller två-)äriga örter 

 med nästan bjertlika blad; blomklasar i bladvecken (Bindor). 



1. Buskbindan 



(Polygonum diimetorum L.) 



är "nästan tuårig", slingrar och utbreder sig icke sällan till öfver 3 

 alnar; särdeles yppig blir den på bördigare buskmark. Stjelkarne äro 

 nästan trinda, bladen hjertlikt-triangellika. Blomkalken blir slutligen 

 (genom de 3 inre kalkbladens bredt-kantade rygg) hvitaktigt-hinnartadt 

 3-vingad, så att blommorna kunna mot hösten bli nära 3 linier breda 



Växer på skogsbackar och svedjor, helst vid klippor och bland bu 

 skar, i södra och raedlersta Sverige (kanske vackrast kring Mälaren 

 Hjelmarea och Vettern). — Blommar, åtminstone i medlersta Sverige 

 bäst i Aug. — Utbr. norra, medlersta och östra Europa, England 

 norra Spanien, Frankrike, Italien; Cancasien, Siberien, Afghanistan. 



De kallare länderna sakna många kläng- och slingerväxter, som 

 göra de tropiska skogarne på sina ställen nästan ogenomträngliga. Hos 

 033 är det endast några arter, som, åtminstone genom sin snabba växt 

 och sina slingrande stjelkar, påminna om tropikernas lianer. En sådan 

 är Buskbindan, hvilkeu med sina långa stjelkar gerna tränger in bland 

 buskar och snår och slingrar kring mötande stammar eller grenar, så 

 att den icke sällan bär sina blad högt uppe bland buskarnas, hvadan 

 benämningen Busk- eller Löfbinda tillkommer denna art med större 

 skäl än nästa. Dess blommor äro öppna endast några timmar pä f. ra. 

 — "Fröen" likna Bokhvetets men äro mindre. 



Buskbindan anmärktes först, som svensk, i Halland af Osbeck, 

 som upptog den i sitt Utkast till Flora Hallandica (1788). 



2. åkerbindan 



(Polygonum Convs^Ivulus L.) 

 blir vanligen omkring alnslång och har kantig stjelk, hjertlikt-pillika 



