197 



dan både blommorna utslå smanigora och nya ax utvecklas ur bladvecken 

 under det de gamla blommornas kalkar bibehålla sig och endast bli 

 mörkare; sålunda blir växten, så länge som årstiden tillåter, ständigt 

 blomklädd. — Med örtståndet kan man färga ylle gult. Fröen, hvilka 

 liksom hos de andra arterna äro stärkelserika och närande, utgöra en 

 begärlig spis för höns och gäss. — Emedan bladen hos denna och nästa 

 art ha någon likhet med somliga Pilars, erhålla båda stundom benäm- 

 ningen Pilörter. 



* Polygonuin pallidiun With., med lansettlika eller smalare, under gråaktiga 

 ocli vanligen hvithidna blad och hårkantade slipelslidor, växer i södra och medlersta 

 Srerige på åkrar och andra odlade ställen. 



4. Blekknäan 



(Poljgonum Persicaria L.) 

 har lansettlika blad, håriga och låugt-hårkantade stipelslidor, täta och 

 körtellösa blomax, rosenröda eller hvita, vanligen 6-ståndrade blommor 

 och både 2- och 3-kantiga nötter (o: P. biforme Whlnb.). 



Yäxer på fuktiga ställen såsom stränder, åkrar (ogräs), i diken, 

 vid vägar, i södra och medlersta Sverige. — Blommar i (Juli,) Aug. 

 till medl. Sept. eller längre. — Varierar också mycket till storlek ra. 

 m., men är i allmänhet Ijusgrönare, mera rak och spenslig än föreg. 

 Hos båda bli, på våtare mark, stjelklederna icke sällan starkt upp- 

 svällda. — Utbr. nästan hela Europa; Caucasien, Siberien, Ostindien; 

 Algerien, Canariöarne, Madeira; Island, N. Amerika, Chili. 



Också denna art uppträder vanligen i större massor och är, lik- 

 som Eödknäan, bland de växter, som snarast visa sig på nyss uppgräfd 

 eller nybrukad mark om den är fuktig, och blommar, liksom den nyss- 

 nämnde, till långt in på hösten. Den har också samma egenskaper. 

 En del gamle botanister benämnde denna och de mest närslägtade ar- 

 terna Persicaria (mitis etc), troligen emedan de tyckte bladen likna 

 Persikoträdets; P. mitis i motsats till P. urens (Hydropiper). I Flora 

 Suec. åtskilde Linné icke, såsom arter, denna och förestående (Eöd- 

 knäan), ehuru han tydligen uppgjort diagnosen till närande Floras P. 

 Persicaria endast efter denna art. 



5. MildkDäan 



(Polygonum niite Schrank.) 

 har sraalt-lansettlika eller nästan jemnbreda blad, hårkantade stipelslidor, 

 något glesa (och slaka o: P. laxiflorum Whe), körtellösa blomax, vanli- 

 gen 6-8tåndrade, röda eller hvita blommor; stiften äro nästan alldeles 

 sammanväxta, nötterna 3-kantiga. 



