199 



dess starka, pepparlika amak. Hydropiper, Iwilket namn betyder Vatten- 

 peppar. 



7. Pilknäao 



(Polygonuiii amphibium L.) 



är mångårig, med vidt krypande rotstock, icke sällan nära turasbreda, 

 lansettlikt-elliptiska, stärkt-nerviga, vid basen vanligen något hjertlika blad, 

 täta och korta blomax (i bladvecken) och 5-ståndrade, rosenröda blommor. 



Växer än i eller invid insjöar, åar och bäckar, än på leriga åkrar, 

 vid diken, dammar och på annan fuktig mark. Då den växer på djupare 

 vatten, sä att den flyter, blir den stor och vacker, med långt och 

 smalt skaftade, närmade, glatta, på ötVc sidan glänsande och punkterade 

 blad; stjelkarne äro då ihåliga eller nästan uppblåsta. På torra eller 

 nästan torra ställen blir den upprat med glesare, blekare blomax, 

 spetsade, håriga blad och täta stjelkar. 



Blommar i Juli och Aug. — Utbr. Europa undant, Italiens öar, 

 Grekland; i Abyssinien, Caucasien, Siberien, Ostindien, China, på Ja- 

 pan och Cap; i N. Amerika, på Island. 



Växtens artnamn antyder huru den, liksom ett amphib, kan lefva 

 både i vatten och på land. Dess egentliga element är likväl vattnet, 

 och vackrast blir den i små insjöar och lugna vikar, der bladen stun- 

 dom på sina ställen nästan täcka vattenytan och de vackert röda Mom- 

 axen sakta gunga, uppstickande mellan Näckrosorna. "Stupenda meta- 

 raorphosis plantae ex solo: in siccis erecta scabra tristis, in aquosis 

 natans glabra et la^ta": L. Fl. Suec. — Genom sin mycket kring- 

 krypande "rot" kan Pilknäan bli ett svårt ogräs pä åkrar, dit deu ofta 

 nog kommer med dyjord, som blifvit upptagen på sådana ställen, dor 

 örten växer och strax efter förd på åkern. Namnet Pilknäa eller van- 

 ligare Pilört tyder på en slags bladens likhet med vissa Pilars blad. 

 Benämningen amphibisk är gammal; växten heter hos Plukenet (j 661) 

 Persicaria major amphibia etc. 



c. Bistorta T. Ständarne vanligen 8 (6 — 9). Stiften van- 

 ligen 3, fria, länga. Fröh vitan rajölig. — Mångåriga ilrter 

 med knöligt vriden, nästan köttig rotstock, enkel stjelk och 

 ensamt blomax. 



8. Ormrotörten 



(Polyg^oniira Bi.storta L.) 

 'blir vanligen alnshög och har stark rotstock, m. e. ra. hjertlikt ägg- 

 runda, vanligen omkring 1^ tura breda, under gråaktiga blad (de öfre 

 nästan omslutande stjelken) och blekrödt (hvitaktigt), tjockt bloraa*;. 



