206 



LXXI. HL^ÄGNEE 



fl. Mippopliaé L. 



1. Hafstörnet 



(Hippophae rhainnoides L.). 



En vanligen omkring 3 alnars raen ocksä lägre, mycket grenig 

 buske med starkt krypande rötter och talrika rotskott, härda och stela, 

 långt-torniga grenar, de yngre gråbruut-kliiga, sraalt-lansettlika, ofvanpå 

 mörkgröna och rostbrunt punkterade, under nästan glänsande-hvitkliiga 

 blad och små, grönaktiga, kring sraägrenarnes bas nedom bladen när- 

 made (eller i deras veck ensamma) blommor. Blommorna äro enkönade, 

 tvåbyggare. Ståndarbloramornas kalk är tvåbladig; ståndarne 4, sträng- 

 lösa; knapparna gula. Spirblommornas kalk är mindre, klubblikt-rörlik, 

 med upprätt, 2-flikigt bräm; märket syllikt (krökt). Frukterna äro bär- 

 lika (genom den tillväxande och slutligen köttiga kalkpipen), nästan 

 klotrunda och stora som ärter, brandgula och liksom stjerniga, sura. 

 De mogna på sensommaren eller mot hösten och rodna slutligen under 

 vintern. 



Växer på Bottniska vikens sandiga stränder (till Roslagen). — 

 Blommar i Maj. Bladen utvecklas samtidigt med blommorna. De 

 stjernlika kroppar, hvarmcd de äro beströdda, utgöras af helt små, 

 mycket tunna, kretsrunda, uddtaudade, sköldlikt fastade fjäll. Dylika, 

 äu nästan silfvergläusande, än mera brunaktiga, små fjäll bekläda också 

 yngre grenar och blad och orsaka deras, såsom vi sett, kliiga eller 

 prickiga yta. 



Hafstörnets bär äro strax om hösten ganska sura och kärfva, men 

 bli sedan mildare genom kölden. Kustboerna vid norra Bottenviken, 

 isynnerhet i Finland, bruka då koka dem till mos, hvilket de äta till 

 sin fisk, hvadan på Åland, der busken är ymnig och bärens använd- 

 ning också lärer vara känd, desamma kallas Finnbär. Busken är ganska 

 lämplig till plantering för flygsands hämmande eller stängande, särdeles 

 der grunden är fuktig; den både lemnar bete, vedbrand och binder 

 marken med sina starkt krypande rötter och talrika rotskott. Med 

 färska qvistar och blad, sönderhackade, kan man färga på olika sätt 

 betadt ylle och siden antingen vackert svartbrunt eller rödbrunt. Bä- 

 ren färga gult (L.). 



För denna törniga (torniga), uteslutande på hafsstränder växande 

 buske är benämningen Hafstörne eller Haftorn ganska passande. De 

 gamle botanisterna upptogo den såsom Rbamnus eller Rhamnoides, hva- 



