210 



Linné kände blott den egentliga Alman (Ulmus campestris L.) 

 som europeisk och säger att den växer "ad pagos a Gades (Cadiz) ad 

 Gestriciam". Vresalraen kände han icke alls. Såsom svensk (öländsk) 

 upptäcktes den af Fbies 1818 (Nov. ed. I), ehuru endast steril. Ahl- 

 auiST samlade den sedan blommande (Vet. Ak. handl. 1821). Den 

 blir icke sällan buskartad och vresig. De yngsta grenarna äro små- 

 håriga. Frukterna rundadt-äggrunda eller nästan rundade, nätådriga. 



LXXIII. URTIGÄGE^. 



(Nässelartade.) 



1. CANNABINE^. 

 Ständarbloramornas kalk 5-delad; ståndarne 5, i knoppen raka, 

 icke retliga. Spirblomraornas kalk endast ett litet fjäll, som tillväxer 

 efter blomningen; märken 2, långa. Frukten en liten nöt, omsluten af 

 kalkfjället. 



1. Uiiitiulsis L. 



Tvåbyggare. Ståndarblommorna i vippor. Spirblommorna i täta 

 och korta (ellipsoidiska) hängen; skärmarne 4-radigt tegellagda, ört- 

 artade, 2-blomraiga, men de 4 nedersta vanligen blomlösa och bildande 

 ett slags svepe; kalkfjället hinnartadt, bredt-äggrundt, med kort-strutlikt- 

 skålig bas. Frukten en slags kotte, bildad af de utväxta, nedtill körtel- 

 bärande blomskärraarne och -fjällen; nötterna linslikt-klotrunda, deras 

 skal skört och besatt med runda, aromatiska körtlar; grodden spiral- 

 vriden, med mycket långa hjertblad. 



1. Hamlen 



(HumuluH Lupulus L.). 



En mångårig, slingrande, mycket sträf ört. Stjelken är tjock som 

 en gåspenna, slingrar flera famnar och blir slutligen träaktig. Bladen äro 

 motsatta, handlika, mest 5-flikiga, med breda urskärningar. Blommorna 

 gröngula. Ståndarkuapparne äro besatta med små guldgula körtlar. 

 Fruktkottarna stora som större hasselnötter; deras körtlar pricklika, 

 gula. Hanstånden äro allmännare och bekanta såsom Gallburale, 

 Fukhumle. 



Växer på steniga ställen, vid berg och gärdesgårdar, i buskiga 

 stenvösen o. s. v., i södra och medlersta Sverige (men icke allestädes) 



