214 



för deesa växter egendomliga brännhåren. Hvart hår är ihåligt och 

 sitter på en liten giftblåsa. Då vi med bara huden beröra ett sådant 

 hår, hvilket är mycket skärt, afbrytes det och blåsan ingjuter i det 

 lilla såret sin skarpa vätska, som nu orsakar den såsom "nässelbränna" 

 bekanta känsla och de svidande blemmor, hvilkas antal rättar sig efter 

 antalet brännhår, som man råkat vidröra. Troligen är det från dessa 

 brännhär, dessa nålar, som benämningen nässla bör härledas, emedan 

 namnet i en och annan landsort är Nälla (Nåla), Näta, hvilket säker- 

 ligen kommer från det isländska nål ^: nål. — Bauhins Piiiax (1623) 

 upptager Etternässlan såsom Urtica urens minor och Brännässlan såsom 

 U. urens maxima. 



3. i*apiietarl-5« L. 



Mångbyggare. Blommorna i knippgyttringar, med sniTt blomskär- 

 mar (svepen). Tvåkönade blommornas kalk 4-klufven, (under blomnin- 

 gen) öppen j deras stift mycket kort. Spirblomraornas kalk rörlik, 4- 

 tandad; deras stift långt. (Ståndarbloramornas kalk 4-delad). 



f. Yäggörten eiier Blidnässlan 



(Parietaria officinalif» L.). 



En mångårig, omkring fotshög, nästan upprat ört (o: P. erecta 

 MK.) med vexelvisa, långt-äggrunda, korthåri^a blad och små, hvitgröna 

 blommor. 



Växer sälls. vid hus och vägar i Skåne: "vid en gränd i Cirabris- 

 hamn, der den ursprungligen utkommit från en trädgård; vid Esperöd, 

 från början sådd; äfven uppgifven för Malmö" (Aresch.). — Blommar i 

 Juli, Aug. — Utbr. medlersta och östra Europa, Brittanien, Italien, 

 Turkiet; Caucasien, Algerien. 



Först upptagen bland svenska växter i Fries' Mänt. I (1832), 

 sedan Sundevall och Areschoug upptäckt den i och vid Cimbrishamn. 



Hos Väggörten, liksom hos Nässlorna, äro ståndarsträngarne hop- 

 krökta i knoppen och räta ut sig med en knyck då blomman utslår, 

 hvarvid knapparna uppbrista och deras mjöl (pollen) sprides. Detta 

 sker tidigt på morgonen, men också annars om ståndarne beröras med 

 en nål, hvilket redan Vaillant iakttog (L. Sponsal. Plant.). Då fröen, 

 som äro släta och glänsande-svarta, mognat, lossna de och affalla jerate 

 de ludna kalkarna, hvilka sednare säkerligen bidraga till att fästa och 

 qvarhålla fröet der växten annars icke skulle kunna bosätta sig. 



* Amarantaceae. Amaranlus Blitiim L. växer stundom såsom oi^räs i träd- 

 gårdar, pä gator o. d., mest i Lund, sällsynt i Stockholm o. a. 



