220 



Frömållan berömmes sedan gammalt såsom eu mycket smaklig 

 mat (gratissiraa esca) för fisk i dammar (o: Fiskmålla Liljebl). Bau- 

 hiris Piuax (1623) upptager den såsom Blitum polysperraum. — Dess 

 utseende är temligen olikt de andra Chenopodiernas och mera likt de 

 mindre Araarantus-arternas. 



9. Stinkmållan eller Stäggan 



(Chenopodium Vulvaria L.) 



är nästan utbredd pä marken eller upprat med utspärrade grenar, helt 

 och hållet hvitgrå genom en tät, mjöllik beklädnad, och har stark, 

 vidrig lukt. Bladen äro små, rutlikt-äggrunda, trubbiga, helbräddade. 

 Blommorna äro gyttrade i samlingar från de öfre bladvecken. Blom- 

 kalken blir slutligen tillsluten. Fröen äro temligen stora och vidblåsiga, 

 glänsande, småpunkterade. 



Växer på gator, som ogräs i trädgårdar o. d., mest i Skåne; för 

 öfrigt på några spridda ställen i södra och medleräta Sverige. — Blom- 

 mar i Juli, Aug. (och Sept.). — Utbr. genom Europa undant. det allra 

 nordligaste; i Caucasien, Algerien. Vid Messina pä Sicilien blommade 

 växten redan d. 2 Maj. 



Stinkmållan blef först känd såsom svensk genom Leche, som an- 

 märkte den i Lund (in raaceriis Lundini), hvilket jemte Ystad äro dess 

 enda växställen i Linnés Flora Suecica. Redan i Dalechamps Historia 

 kallas växten Vulvaria, hvadan artnamnet. Dess ovanligt stinkande lukt 

 härrör säkerligen från de små, liksom feta eller kådiga, runda korn, 

 hvarmed hela örten är beklädd. 



'i. H.oehia Eth. 



Blommorna tvåkönade. Kalken klotrundt-kruslik, 5-klufven, slut- 

 ligen trubbigt 5-hornad. Ståndarne 5. Frukten innesluten i den nå- 

 got hårdnade kalken, liggande. Fröskalet hinnartadt; grodden dubbel- 

 viken, endast något krökt utmed den lilla hvitan. 



1. Kochs-örteo 



(Kochia hirsuta Nolit. — Cheiiopodium hirsutura L.). 

 En ettårig, omkring q varters- eller fotshög, gråaktigt mjukhårig, 

 yngre upptill långt hvitluden, utbredt-grenig ört. Hoten är lång. Bla- 

 den äro jemnsmala, halftrinda (köttiga), omkring | tum långa; skärm- 

 bladen nära tredubbelt kortare, plattare och kölade. Blommorna grön- 

 aktiga, parvisa i skärmbladens veck på de slutligen vridna grenarne. 

 Kalkhornen, hvilka utväxa på flikarnas rygg, äro askgrå, något håriga. 

 Fröen glanslösa. 



