2S2 



sen mellan Upland och Gestrikland (byn Härnäs); han återsåg sedan 

 icke eken förr än vid Björneborg i Finland. — I Småland (Högsbo 

 socken) har Hr R. v. Post anmärkt en ganska märklig varietet med 

 hela, lansettlika blad. — Utbr. nästan hela Europa; Caucasien. 



Vintereken (Quercus sessiliflora Salisb.), mindre än den vanliga, 

 med längre skaftade, smalare och tätbugtigare blad och bredare, kortare 

 ollon på mycket kort skaft (gyttrade). Bladen utslå något sednare än 

 på Sommareken och sitta mera qvar under vintern, hvadan just be- 

 nämningen. Virket är mindre hårdt och varaktigt samt mera rödaktigt 

 än hos den andra. Den växer här och der i magrare skogar, på skogs- 

 och ängsbackar, i södra och sydvestra Sverige (nordgr. omkring 58^°, 

 Tjärsta socken i Östergötland). Linné, som anmärkte Vintereken på 

 Hunneberg, antyder i Vestgöta-Resan (sid. 214) dess skillnad från den 

 vanliga, men anser den ej berättigad att utgöra en egen art. — Utbr. 

 nästan hela Europa; Caucasien. 



Intet bland våra träd äger på en gång den storhet, den styrka 

 och det majestät, eller uppnår den ålder, som Eken; den har således 

 all rätt att helsas som skogsträdens väldiga konung. Detta gäller bäst 

 om vår vanliga Ek (Somraareken), hvilkeu Linné; ypperligt karakteri- 

 serar såsom "arbor maxima, longgeva, hyemum chronica, pratis noxia, 

 tota adstringens", hvartill man med Wahlenberg kan lägga "torulosa, 

 durissima". — "Ovanligt stora" Ekar omtalas i många landsorter, men 

 vi sakna närmare upplysning om dem. Tidningen Öresunds-Posten för 

 d. 9 Jan. 1856 omtalade ekarna vid Herrevads-kloster (i "klosterskogen") 

 såsom de största i Skåne och troligen i hela Sverige; en bland dessa 

 ekar hade då en omkrets af 36 fot. Vidare skulle vid det under Trolle- 

 holra lydande Killeröd växa en ek med 34 fots omkrets och vid Bosjö- 

 kloster likaledes finnas åtskilliga jättar af detta trädslag. Det tiliägges 

 att dessa ekar voro m. e. m. murkua eller ihåliga inuti. — Om den 

 under benämningen Brudeken bekanta ek i Alfhög socken i Halland 

 ännu lefver eller qvarstår, har den vid roten mer än 15 alnars omkrets 

 och är ihålig, och skola brudpar dansat i den. Ännu nära sin nordgräns, 

 vid 59° 32' och 2000' från Mälaren (Stäkgårds strand), bildar Eken 50 

 till 60 fot höga träd med jemn, 18 fot hög och vid marken 3| fot bred 

 stam (Utställn. i Stockholm 1866). Bland våra största ekar är också 

 "Hörsne-eken" på Gotland, hvars stam är omkring 131 alnar i omkrets, 

 visserligen "murken och skröplig", alldeles ihålig och otäckt kort, men 

 med temligen stor, ehuru klen kroua. Dernäst kommer, på Gotland, 

 eken i Loista prestäng, som är 13 alnar vid och "i sin ihåliga stam 

 godt kan berga ett par oxar". Den genom Linnés mätning (1741) 

 bekanta Ava-eken på Fårön är 8| aln vid (Säve i Ny Illustr. Tidn. 



