233 



1866). — Den största bland noggrant mätta ekstammar i hela Europa är 

 enligt Humboldt troligen den vid Saintes i depart. Charente inf. Den 

 hade 1843 nära vid marken 27 fot 8i tum i tvärdrag och 5 fot öf- 

 ver densamma 21^ fot. Man har i densamma inredt ett litet rum, 

 10 till 12 fot bredt och 9 fot högt och försedt med en dörr och ett 

 fenster. Trädets ålder torde vara 1800 å 2000 år. — Också i Eng- 

 land växa väldiga ekar. En bland de största var den s. k. Golynos- 

 eken (Golynos ligger nära staden Nevvport i grefskapet Monmouth, 

 Wales), hvars stam var 9^ fot i tvärlinie och ansågs omkring 500 år 

 gammal. Den beskuggade en markyta af 452 qv. yards. Köptes (1810) 

 för varfvets i Plymouth räkning, nedsågades och nedhöggs samma år 

 och lemnade då 2426 fot virke (värdt nära 600 pund). Barken var 

 nedtill 3 tum tjock. 



Eken växer bäst i lagom högland och torr ler- och något rauU- 

 blandad mark, som icke är mycket stenig (något sten i ytan skadar 

 dock icke). Såsom helt ung tycker den om skydd, men äldre älskar 

 den öppna ställen och snarare högländta och bergiga än sänka (L. 

 Am. V). Liksom man i Ekens årsringar kan se en hyemum chronica 

 (L.), liksom "en krönika på vintrarna, dem vi kunna få oss bekanta 

 hela 2 ä 300 åhren tillhakas", utvisa också de starkare, bredare års- 

 ringarne de somrar, som varit långa, varma och åskrika och tvertom. 

 Så iakttog man på många, samtidigt fällda, gamla ekar att den års- 

 ring, som svarade mot året 1788 (hvilket hade en sådan sommar), var 

 särdeles utmärkt. 



Ekens ved har, såsom bekant, en vidsträckt användning till tim- 

 mer och slöjdvirke. Till skeppsbyggnad lemnar Eken det yppersta virke 

 för dess fasthet och förmåga att motstå förruttnelse. Ju tyngre ek- 

 virket är, desto starkare är det äfven. Det bästa glänser och blir 

 blått i huggytan, och skiftar det litet i grönt, är det så mycket se- 

 gare. Sämre virke är Ijusbrunt eller gråbrunt. Svensk ek är bättre 

 och hårdare än utländsk, isynnerhet då denna, såsom kanske vanligast, 

 är Vinterek. Krokiga grenar och deras mindre "knän" komma äfven 

 väl till pass vid skepps- och båtbyggning; mindre bitar nyttjas till 

 kilar, bultar o. d. Väl torrt ekvirke angripes sällan af "mask" och 

 motstår bättre än något annat röta och nötning; det borde således all- 

 tid begagnas till brobeklädnader o. d. Likväl är det mycket benäget 

 att slå eller kasta sig då det utsattes för vexlande torka och väta. 

 Men allt ekvirke måste torka mycket länge och väl innan det kan an- 

 vändas, annars blir det icke varaktigt. Deremot anses ekved mindre 

 god till bränsle emedan den icke brinner med frisk låga, men deremot 

 ger mycket rök. Ekveden innehåller svafvel: Rbtzius lät göra ett skåp 



