235 



artade, ådriga, tredelade (raed mycket större mellanflik) och ensidigt 

 omslutande de två små nötterna, hvilka äro benartade, uästaa äggrunda, 

 ribbade, tandkrönta. — Bladen tegeilagda i knoppen. 



1. Åvenboken eiier Ännboken 



(^Carpinus Betulus L.). 

 Ett mindre, högst 20 — 25 alnars, icke sällan buskartadt träd raed 

 m. e. m. krokig och kuölig (kantig) stam och temligen oregelbunden 

 och smal krona med talrika smågrenar upptill på de äldre. Fritt upp- 

 växt kan stammen bli 15 — 20 tum i tvärlinie. Barken är slät eller 

 nedtill något sprickig, yngre rödbrun, men blir sedan mörkgrå med 

 ljusare strimmor. Veden är hård och hvitaktig (hvadan den vanliga 

 benämningen H vitbok). Bladen äro äggrunda, omkring 1^ tum breda, 

 starkt dubbelsågade. Hängena grönaktiga, ståndarnes nära 1^ tum 

 långa och utvecklade ur egna knoppar, spirornas från årsskottens spets. 

 Blom. beskr. L. Skåne-Resa sid. 46. Nötterna äro mindre än ärter 

 men deras svepens mellanflik är nära tumslång. — Roten är, enligt 

 Dir. Stenberg, lodrät med nästan vågräta grenar och bildar sina ny- 

 rötter om våren. 



Växer på skogsängar i Skåne, Blekinge, i sydligaste Halland och 

 östra Småland samt på Öland, stundom (t. ex. i Köpingeådalen i Skåne) 

 bildande små skogar. Från Vedby på Öland (57° 11' lat.) går Aven- 

 bokens nordgräns söder om Calmar (Wernanäs), genom raedlersta Små- 

 land, ofvan Vexiö (56° 53' lat.), till sydligaste Halland, icke högre upp 

 än till Lagaån. — Blommar i Maj och bladas nästan samtidigt; mog- 

 nar i October. Fröen uppkomma dock vanligen icke den följande vå- 

 ren utan mest den andra. Trädet blir sällan äldre än 100 eller 120 

 är. — Utbr. genom Europa utom det allra nordligaste samt Portugal, 

 Spanien, Italiens och Greklands öar; i Caucasien. 



Åvenboken (samraandr. Ännboken) är icke nogräknad på mark, 

 blott den icke är torr sand eller sur. Den tycker om mark som är 

 tung och torr (consistente et macra terra Iperatur L.), helst raed öppet 

 eller sluttande läge (declivibus delectatur: L.); i lagom torr, stenblandad 

 lermylla växer Åvenboken ypperligt. — Avenbokens knoppar äro täckta 

 med bruna fjäll. De nyss utslagna bladen äro vackert veckade, rent 

 gröna, med nästan rosenröda, täcka men flyktiga stipler. Det är om 

 våren som Åvenboken ger den behagligaste anblicken genom den milda 

 grönskan hos sina unga blad. Sårad "utlakar den då ett sött vatten 

 liksom björken" (aquara stillans sauciata vere: L.). 



Åvenboken lemnar ett hårdt och tillika segt, tätt och fint trä 

 ("hårdare än Hagtorn"), tjenligt till alla slags arbeten der styrka erfordras 



