244 



det tjenligt. Barken är ganska användbar såsom garfärane vid läderbered- 

 ning och skall i England anses t. o. m. bättre än ekbark. Tagen af 

 unga grenar och nyttjad på samma sätt som kina, har den också visat 

 sig verksara i frossa. Under sin blomning är trädet en bland biens 

 rikaste honingskällor. 



Skörpilen planteras mycket lätt genom sättqvistar och -störar på 

 fuktiga ställen, såsom vid diken eller utmed vägar, och den växer fortare 

 än Hvitpilen. Till plantering bör man alltid välja hanträd. Den tål 

 bra toppning, och hos toppade träd tillväxer stammen nästan endast på 

 bredden, så att den kan bli hela alnen i tvärlinie, men mest ihålig, 

 såsom man icke sällan ser på gamla, starkt topphuggna träd. På 

 skoglösa orter kan sålunda Skörpilen för sin snabba växt med fördel 

 odlas till bränsle o. d., särdeles som knappt något träd är mindre öra- 

 tåligt för topp- och grenhuggning än Skörpilen. För sina vanligen 

 grönaktiga smågrenar kallas den också stundom (t. ex. i Skåne) Grön- 

 pil. Redan i Linnés Skåne-Resa (sid. 200) anmärkas skillnaden mel- 

 lan denna och den i Skåne lika allmänna om icke allmännare Hvit- 

 pilen (Malmö), och redan i Bauhins Pinax (1623) benämnes denna Pil 

 Salix fragilis. 



* Salix v il' i cl is Fr. (Grönpilen) har mera uppräta grenar (de bilda omkring 60" 

 vinkel), smärta, nästan icke sköra smågrenar, smalt-lansettlika, rakspetsade, alldeles gröna 

 blad. — Växer spridd i södra och raedlersta Sverige (till Stockholm). Blommar 14 

 dagar tidigare än Hvitpilen och är härdigare än denna (Fr.). Hybrid mellan den- 

 samma och Skurpileu (Ands) 



4. Hvitpilen 



(Salix alba L.) 

 kan bli ett tämligen stort träd och har mera uppräta (i omkring 35 

 vinkel utstående), längre och segare smågrenar än Skörpilen. Bladen 

 äro vanligen lansettlika, 2 — 3 tum långa, ^ — | tum breda, spetsade, 

 småsågade, vanligen på båda sidor eller åtminstone på den undre hvit- 

 aktigt silkeshåriga. Hängena äro mindre än Skörpilens, icke sällan kor- 

 tare än stödbladen. Ståndarne mycket sällan 3 eller 4; knapparna 

 mörkgula. Fröhusen rent gröna, trubbiga. 



Växer vid stränder, vägar och gårdar i södra och raedlersta Sve- 

 rige, men alltid eller nästan alltid endast planterad eller förvildad. — 

 Blommar i Maj. Mognar i Juli. — Har stundom (såsom vid Stock- 

 holm) alldeles glatta och gröna blad. — Utbr. Europa (utom det allra 

 nordligaste), i Caucasien, Siberien, Mindre Asien, Persien, Syrien, Al- 

 gerien. 



Hvitpilen blir i allmänhet den största eller åtminstone den högsta 

 bland våra Pilarter. Med sitt rika, på en gång både gröna och hvita. 



