251 



elougatis fluctuautia Wlilub.) och, isynnerhet under blomningen, korta 

 och tjocka hängen ; stiftet mycket kort. 



Växer mest pä torrare, stenigare skogsängar, i allmänhet på hår- 

 dare och torrare mark än de andra Videna, allm. På torrare ängsmark 

 eller sådan med något fuktig lerbotten, helst i skogskanter, växer den 

 bäst; på sank mark häller den sig i allmänhet mera buskartad. Blir 

 ännu i Lappland icke sällan ett stort träd. — Blommar redan i April 

 (Maj), tidigast bland alla våra Viden, och pä bladlösa qvistar. Mognar 

 i Juni (tidigare än de flesta andra Filar). — Omvexlar än träd- än 

 buskartad; i fjellen en låg buske med utbredda grenar och små (tums- 

 länga), slutligen glatta blad. Annars äro bladen vanligen 2 — 4 tum 

 långa och 1 — 2 tum breda. De variera mellan äggrunda (stundom 

 med hjertlik bas) och lansettlika och omvändt-äggrunda eller rundade 

 och äro ibland nästan helbräddade. S. silesiaca Yr. Mänt. är också 

 enligt Andersson endast en varietet med tuuna, bredt-lansettlika (all- 

 deles ovala) blad. — Utbr. Europa, Caucasien, Persien, Mindre Asien, 

 Siberien. 



Sälgen sväller mycket tidigt, pä de årsgamla grenarna, sina blom- 

 knoppar, väl täckta med ett enda stort, nästan toppmösslikt, brunt och 

 liksom fernissadt fjäll, som utmärkt tätt sluter kring knoppen och skyd- 

 dar den under vintern. Men knappt är denna årstid slut, förr än 

 nämnde mössa lossnar och affaller och man pä somliga Sälgträds- eller 

 -buskars silkesludna hängen ser utträda talrika ståndare, hvilka tillväxa 

 och utbildas mycket hastigt, helst vid solsken. Deras mjöl (pollen) är 

 tungt och klibbigt och kan icke lätt spridas medelst vinden; men in- 

 sekterna sörja för spridningen. Också ser man ständigt surrande svär- 

 mar bland Sälg-hängena, liksom insekternas framkomst i allmänhet sam- 

 manträffar med de tidigaste Pilarnas blomning, med det vaknande lif- 

 vet i de sedan länge tysta skogarna. 



Sälgens ved är hvit, lätt och teraligen seg; ehuru mjuk är den 

 likväl bättre än Pil-arternas i allmänhet, så att den kan duga till åtskillig 

 slöjd, mindre möbler o. d., särdeles som den låter polera och betsa sig. 

 Till strykspån för knifvar och liar är den mycket tjeulig i anseende 

 till sin mjukhet. Barken är ypperlig att garfva skinn med, och de 

 bästa skånska klippings-skiunen (till handskar) beredas väsentligen med 

 sälgbark. Den användes också, ensam eller med albark, till svart färg 

 för både ylle och linne; också till lädersvärta. Bladen ätas af krea- 

 turen, helst hornboskapen, och de anses vara ett bättre foder än andra 

 "Videarters blad. Från blomhängena hemta bien under vårens tidigare 

 del sin mesta näring och föda för larverna. Fröullen kan nyttjas i 

 likhet med Jolsterns. För öfrigt är Sälgen bra till häckar på något 



