280 



de sednare utväxa och bilda slutligen kottens fröbärande fjäll, under 

 det de små blomskärmarna borttyna. 



1. Piniis (L.). 

 Sarabyggare. Ståndarhängena axlikt samlade kring årsskottens 

 bas. Spirkottarna (de blommande kottarna) ensamma eller 2 — 3 i spet- 

 sen på andra årsskott; deras karpellblad raka. Kottefjällen upptill 

 kantigt-tjocka med mycket lågt pyramidlik spets. 



1. Tallen eller Furan 



(Pinus silvestris L.). 



Blir icke sällan ett resligt (100 fots eller högre) träd med rak 

 och stark, 2 — 3( — 4) fot bred stam, och har kretsvis närmade, utbredda 

 grenar (hvilka slutligen bilda en bredare eller smalare krona), grå- eller 

 rödbrun, äldre mycket sprickig, bark och smala, spetsiga (nållika), 2 — 3 

 tum långa, raörkt-blågröua, under kulhiga, ofvan nästan plana, parvisa 

 blad (barr); omvexlar dock mycket till storlek och växsätt. Blad- 

 paren äro nederst omslutna med en liten hinnaktig slida och vanligen 

 vexelvisa (mera sällan kretsvis närmade). Ståndarhängena äro ägg- 

 runda, nästan uppräta, gula; spirkottarna purpurröda, nästan klotrunda, 

 uppräta, mindre än små ärter, och på hela tiden ända till nästa vår 

 hinna de icke bli större än en någorlunda stor ärta, men under andra 

 årets sommar utväxa de alldeles och bli då om senhösten mogna kottar. 

 De utväxta kottarne äro, innan de uppbrista, kägellikt-äggrunda, bruna, 

 omvända (med spetsen nedåt), 2 — 3 tum långa. En större kotte inne- 

 håller 20 — 25 frön. Hjertbladen äro 5 — 6( — 7). — Utom stora sido- 

 rötter har trädet en gaaska stark pälrot, som tränger djupt ned (ända 

 till 16 eller 18 alnar), der marken tillåter det; då reser Furan sin 

 höga och raka stam. Men der berg eller styf lera icke tillåter sådant, 

 uppkommer en kortare, marigare och krokigare Tall. Det är detta det 

 olika utseendet hos trädet som de båda olika benämningarna i allmän- 

 het motsvara; vanligen kallas dock det unga, icke utbildade trädet, eller 

 det mindre, det må vara växt huru som helst, Tall. 



Växer, såsom ett allmänt skogsträd, mest på torrare, sandig mark. 

 Högst ocd starkast blir den på lös och mullblandad sand. Blommar 

 mest i slutet på Maj. Fröen mogna först under andra årets höst eller 

 vinter och lossna ur kottarna våren derpå (April, Maj). — Trädet 

 är moget vid 120 eller 140 år (på gynnsam mark tidigare), men blir 

 icke sällan 300 år; det kan t. o. m. bli ända till 400 år gammalt 

 (eller äldre). — Omvexlar med längre eller kortare, grönare eller blå- 

 aktigare barr samt med bredare eller smalare och (slutna) spetsigare 



