307 



Linné och sednare botanister aiiväudo sagda benäaiuiiig såsom artnamn. 

 Rudbeckarue tecknade Nästroten i sina Campi Elysei (1701). 



Nästroten uppträder mest i små grupper, mera sällan enstaka. 

 Undersöker man, säger Vaucher (som anser växten icke parasitisk), de 

 fogelbolika rötterna, ser man somliga tågor, längre ocli i spetsen strå- 

 ligt greuiga, i stråiarnes medelpunkt alstra en liten kägel- eller löklik, 

 med outvecklade rottrådar beklädd, hvit stam. Denna utgör anlaget 

 till nästa års växt. Stänglarne med de tomma och torra fröhusen vara 

 ända tills det nya ståndet blommar. — Befruktningen sker väsentligen 

 genom insekter, på samma sätt som hos nästa slägte. 



ao. liistera 6r. 



Blomkalkens tre yttre blad m. e. m. inkrökta (slutna); läppen 

 hängande, smal, mycket längre än de andra kalkbladen, plan (icke skä- 

 lig), tvåbenad (och med två till pelaren slutna tänder vid basen). Pe- 

 laren kort, men stödlikt utdragen bakom den oskaftade, varaktiga knap- 

 pen; pollenmassorna pulverartade, nästan tadelade; näbben hel (med 

 mycket liten, rundad hållare). — Orter med knippadt-trådig rot och 

 nästan motsatt-tvåbladig stjelk, som slutar i en axlik l)lomklase. Frukt- 

 ämnet icke vridet. 



1. Tväbladan 



(Listera ovata Br. — Ophrjs ovata L.) 



har 10 — 15 tum hög, eller stundom högre, hönspenntjock, långt ned 

 småluden stjelk, bredt ovala eller nästan elliptiska, icke sällan nära 2 

 tum långa, blad och lång och tät blomklase. Bladen ha tre nerver 

 mycket starkaie än de andra, hvilka åter äro vexelvis svagare och star- 

 kare. Blomkalkens yttre blad äro gröna och något slutna mot hvar- 

 andra och till de bakre inre, hvilka äro lika långa men smalare, nä- 

 stan jemnbreda, gröna eller brungröna. Läppen är gul med grön nerv, 

 nära 3 linier lång; benen nästan parallela, jemnbreda och trubbiga. 

 Fröhuset är nästan ärtstort. 



Växer på skogsängar eller i fuktiga skogar och lundar, till ända 

 upp i Jemtland, men helst i kusttrakter och knappt allmän i något 

 landskap utom i Skåne, på Öland och Gotland. — Blommar i Juni 

 eller Juli. — Utbr. nästan hela Europa; Island, Caucasien, vestra och 

 södra Siberien. 



Utom med sina, såsom namnet antyder, två, stora och nästan 

 motsatta, vackert gröna blad, mellan hvilka den bara, långa stängeln 

 uppsticker, utmärker sig Tväbladan med talrika, gröngula, sporrlösa 

 blommor samt deras hängande och tudelade läpp. På de två bladen 



