311 



(1701): "Cynosorchis. Bredbladig Hundknöp raed öppen karpus, den 

 andra". Figuren visar stora, vackra blad och knölar. 



De stärkelse- och slemrika starnknölarna (egentligen endast den 

 ena) hos denna och andra Orchis-arter beredas i utlandet till Salep, 

 som finnes på apoteken och utgör ett både lättsmält och närande samt 

 vid större svaghet eller sveda i tarmkanalen o. a. mycket användbart 

 medel. 



'2. Svedyxnet 



(Orchis ustulata L.) 

 blir vanligen endast nära 5 eller 6 tum högt, med ^ tum breda blad 

 och har småblommigt, nära i tum bredt, tätt eller endast nedtill glesare 

 ax, hvilket, emedan de outslagna blommorna äro svartröda, bibehåller 

 sig länge svartaktigt eller liksom brunsvedt i spetsen. Blomskärmarne 

 äro hinnaktiga, purpurröda, teraligen korta. Blommorna de minsta i 

 slägtet. Kalkbladen äro trubbiga; de tre yttre, h vilka bilda den nästan 

 slutna hjelmen, svart purpurröda; de bakre inre mycket mindre och 

 inneslutna i hjelmen, mörkt purpurröda. Läppen är tredelad med två- 

 benadt mellanstycke och mycket mindre (kortare) sidostycken, hvitröd 

 eller nästan hvit med sammetslikt purpurröda prickar, icke sällan tan- 

 dad. Sporren är kort-säcklik, 3 eller 4 gånger kortare än fruktämnet. 

 Bladen äro nästan lansettlika; ett eller annat är slidlikt och kläder den 

 täta stjelken hötrt upp. Stamknölarne äro nästan runda. 



Växer på ängar och ängsbackar på Gotland och Oland (ymnigt), 

 i södra och raedlersta Skåne (bär och der) samt i Blekinge ("Tornby 

 ängar och Berntorp i Ramdala socken"). — Blommar bäst i Juni. — 

 Utbr. medlersta och delvis norra och östra Europa, England, norra 

 Spanien, norra och medlersta Italien, södra Ryssland; vestra Siberien. 



Svedyxnets namn häntyder på det i toppen liksom svedda eller 

 brända blomaxet, hvilken omständighet väl också gifvit anledning till 

 en annan benämning på växten: Kru tbrän nare. — Svedyxnet är 

 teoknadt i Rudbeckarnes Campi Elysei II (1701) såsom Cynosorchis 

 militaris pratensis humilior; Mindre Änge-Soldatisk Hundknöp. Linné 

 anmärkte det både på Gotland och Oland 1741. "Fontaineblau ängar 

 hafva tilförene besets för dessa härliga Orchider (O. ustulata och O. 

 militaris), som sättia sin spectateur i admiration; de finnas nu wille i 

 Sverige på Gotland och Öland öfver alt" (L. i V. A. H. s. å.). 



3. Kärryxnet 



(Orrliis palustris Jacq.) 

 är teraligen storväxt (omkring 10 — 15 tum) men spensligt, med spet- 

 sadt-Iansettlikt-jemnbreda, nästan sammanvikta blad och något stora, 



