312 



purpurröda, glesa blommor (o: O. laxiflora Larn.). Bloraskärraarne äro 

 långa, 3 — 5-nerviga. Kalkbladen trubbiga, de två yttre sidobladen rik- 

 tade nedåt. Läppen är bredt och grundt trcflikig med urnupen, bre- 

 dare mellanflik. Sporren nästan trind (cylindrisk), vågrät eller sned, 

 kortare än fruktämnet. Stamknölarne äro hela. 



Växer på Gotlands myrar och kärrängar sälls. — Blommar i Juli. 

 — Utbr. medlersta Europa, södra Frankrike, Italien, Ungern etc., Krim, 

 Caucasien. 



Kärryxnet är en inom vårt område ganska sällsynt art, hvilkeu 

 Linné icke kände och hvilken, utom Pyramidyxnet, är den enda bland 

 våra utmärktare Orchis-arter, som saknas i Rudbeckarnes Campi Elysei. 

 Båda dessa växter tillhöra Gotlands-floraiis egendomligare alster, sådana 

 som vi redan känna i Innia ensifolia, Heliauthemum Fumana och San- 

 guisorba. Wahlenberg upptäckte arten, som svensk, vid Wike i Boge 

 socken, blommande d. 4 Aug. "på våta och öppna stranden af en djup 

 myr" (V. A. H. 1806, med beskr.). Han anmärker att Kärryxnet 

 blommar sist af alla Gotlands Orchidéer. De tidigast blommande äro 

 Orchis sarabucina, O. Morio och O. mascula. Då dessa kommit i sin 

 högsta fägring, börjar O. militaris öppna sina besynnerliga blommor och 

 sedan O. ustulata. Litet före höbergniugen blomma Gyranad. couopsea 

 och Platanth. bifolia, under höbergningen G. odoratissima, och då alla 

 dessas blomning är förbi blommar Gymn. (conopsea) densiflora, som då 

 ansenligt pryder lunderna. 



4. Maoyxnet 



(Orcliiei tuaHcula i>.) 

 blir merendels 6 — 10 tum högt eller stundom något liögre, med | tum 

 breda blad samt långt och rikt ax med violettröda, ^ tum långa blom- 

 mor. Blomskärmarne äro lika låuga som fruktämnet, 1-uerviga. Kalk- 

 bladen äro till största delen något skärkrökt spetsade, de två yttre 

 sidobladen riktade nedåt. Läppen är inskuren i tre korta och breda, 

 nästan lika stora, tandade flikar, den medlersta vanligen urnupen. Spor- 

 ren är lika lång som eller något längre än fruktämnet, något uppkrökt 

 och slutligen nästan rak. Bladen äro utdraget lansettlikt-aflåuga eller 

 smalt oravändt-äggrundt-lansettlika, stundom brunfläckiga, det öfversta 

 slidlikt, de andra närmade mot roten. Stamknölarne äro ellipsoidiska. 

 Växer på torrare ängar, i skogar och busksnår på Gotland och 

 Oland (allm.), i Skåne (allm. utom i norra delen), Blekinge och Dals- 

 land (sälls.). — Blommar i Maj, Juni. — Har stundom hvita blom- 

 mor. — Utbr. genom nästan hela Europa, på Island, i Barbariet, Cau- 

 casien, vestra Siberien. 



