314 



Mauyxnet som Oichis Moiio mas (etc). Såsom svensk anmärktes först 

 arten af Leche i Skåne och af Linné på Oland; den sednare beskref 

 växten vid Färjestaden (Olands-Resan sid. 46). Både Narryxnet och 

 Manyxnet äro tecknade i Rudbeckarnes Campi Elysei (1701). 



I likhet ined Orchis-arterna i allmänhet växer också denna vanli- 

 gen gruppvis. Blommorna lukta ibland vanilj. 



6. Fläderyxnet 



(Orchis sambiicina L.) 



år vanligen lågväxt (strax den blommar icke 5 tura) men stadig, med 

 5 — i tum breda blnrl och tumsbredt, kort och tätt ax med medelstora 

 (1 tum långa) blommor, hvilka hos somliga stånd äro gulhvita med 

 blekgul, nedtill purpurstänkt läpp, hos andra purpurröda med läppen 

 nedtill gulaktig. Kalkbladen äro trubbiga; de två yttre sidobladen stå 

 ut. Läppen är kort eller mycket grundt treflikig, naggad; sporren 

 kägellikt-cylindrisk, riktad nedåt, lika lång som fruktämnet. Blomskär- 

 raarne långa, nerviga och ådriga, nästan hinnartade, de nedersta raång- 

 nerviga, örtartade och längre. Bladen äro långt och smalt oravändt- 

 äggruudt-lansettlika, blåaktigt blekgröna, nästan alla samlade vid roten, 

 de nedersta bredare och trubbigare. Stamknölarue äro aflånga, hela 

 eller kort 2 — 3-delade i spetsen. 



Växer på ängsbackar, steniga betesmarker och torra ängar i Skåne 

 och de östra landskaperna till upp i Roslagen och på ett par ställen 

 i Yestmanland; icke sällan förekommer både den gul- och rödblommiga 

 varieteten på samma ställe. — Blommar i Maj, Juni. — Utbr. nästan 

 alla Europas länder (nndant. bl. a. Brittanien, Holland, Portugal); Cau- 

 casien. 



Blommorna lukta Jiästau som Fläderns, hvadan artnamnet (o: Or- 

 chis palmata sambuci odore Bauh.). 



Linné har särdeles noggrant — utförligare än han vanligen bru- 

 kade — beskrifvit denna art under n:o 803 i andra upplagan af Flora 

 Suecica, enligt exemplar från Stockholmstrakten (det enda växställe han 

 upptager). Han säger att den växer vid Marieberg (som då ägdes af 

 Mårt. Triewald), "in planitie raoutiura humentium", och att Erik Tuwén 

 skickat den från andra ställen nära Stockholm. Han upplyser också 

 både hvad som väsentligen utmärker arten och det som skiljer den 

 från O. maculata och O. latifolia. Med den sednare säger han O. in- 

 carnata (iiro 802) vnra mycket likn (simillima). Då han dertill an- 

 märker att O. sambucina varierar med röda blommor, så är det nästan 

 ol)egripligt huru man i denna varietet kunnat söka O. incarnata L. 



