315 

 7. Bredbladyxnet 



(Orchis latifolia In) 



är temlitren klart mörkgrönt, merendels 6 — 8 tura högt och stadigt med 

 omkring tnrasbreda blad, långt upp bladig, ihålig stjelk och 1 — 2 tura 

 långt, rikt och tätt, långskärraadt ax at vanligen violettröda blommor. 

 Blomkalkens två yttre sidoblad äro vilvta bakom det medlersta och ut- 

 krökta; de bakre inre kalkbladen täcka hvarandra med spetsarna och 

 bilda med det medlersta yttre hjelmen. Läppen är grundt 3-flikig, 

 bugtnagq-ad, med smalare mellanflik och vanligen nedvikta sidoflikar; 

 då blommorna, såsom vanligast, äro violettröda, har läppen mörkröda 

 fläckar och streck, de sednare bildande en nästan omvändt-hjertlik teck- 

 ning. Sporren är nästan rak, kortare än fruktämnet, och har mycket 

 vid mynning. Blomskärmarne äro lika långa som eller längre än blom- 

 morna, bladartade, nerviga och ådriga med stark raedelnerv. Stjelken 

 är omkring 5-bladig. Bladen äro mest utdraget spetsadt-ovala eller 

 -lansettlika, merendels omkring 3 tum långa, och det öfversta bladet 

 räcker vanligen upp till eller inpå blomaxet; vanligen ha de talrika, 

 mörkbruna fläckar. Stamknölarne äro platta, handlikt eller tvåbenigt 

 delade. 



Växer på fuktiga ängar, ända upp till Lappland, men i allmänhet 

 sparsamt utom der grunden är kalk eller andra yngre bergarter. — 

 Blommar i Juni, Juli. — Oravexlar mera sällan med blekröda eller 

 hvita (isynnerhet på läppen fläckiga eller tecknade) blommor. Bladen 

 oravexla bredare och smalare (O. angustifolia auct.), kortare och längre. 

 Stjelken blir stundom ända till 15 tura eller högre. — Har en under- 

 art med blekare, ofläckade blad och nästan alltid blekt köttröda blom- 

 mor, hvilkas sidoblad slutligen bli alldeles tillbakakrökta (o: Orchis 

 incarnata L.). En annan sådan är troligen Blodyxnet (Orchis cru- 

 enta Miill ), som växer i Jemtlands kalkkärr och på några andra ställen 

 i norra Sverige och har låg stjelk, mycket fläckiga blad, blodrödt-fläckiga 

 blomskärraar och nära dubbelt mindre, purpurröda bloramor. — Utbr. 

 genom nästan hela Europa; i Algerien, Caucasien, Siberien, på Karat- 

 schatka, Island. 



Bredbladyxnet — i den något vidsträckta mening vi här taga 

 arten — hör liksom Fläckyxnet och Fläderyxnet till de för allmänheten 

 mest bekanta bland vaia Orchis-arter. Det är en Nyckelblora ma, sora 

 både har en stor utbredning och i allmänhet uppträder med nog tal- 

 rika individer, ehuru den i somliga trakter kan vara ymnig, i andra 

 sparsam. F. ö. är det, såsom vi redan nämnt, en ängs- eller kärr- 

 ängsväxt, som gerna sällskapar med Bollblomster (Trollius), Kärrspira 

 och Kärrtistel, (jöklysa, åtskilliga Kärrstarrar m. ni. Särdeles i södra 



