317 



ock Fläokyxnet, hvilket dessutom, ior siua vackert tecknade blommor, i 

 somlij^a trakter liirer la heta .1. Marire Rock eller J. Mariae För- 

 kläde. Det är den allmännaste och mest bekanta bland våra Orchis- 

 arter. 



Såsom vi nyss såj^o, ha dessa växters tvenne, egendomligt bildade 

 stamknölar, eller såsom de vanligen kallas "rötter", väckt en mer äu 

 vanlig uppmärksamhet. Mäikligt är också att den nya stamknölen 

 bildas bredvid den gamla och alltid åt samma sida, hvarigeuom hela 

 växten kommer att smånigom flytta sig i en rät liuie. — Liksom hos 

 Orchidéerna i allmänhet, skulle också hos detta sliigte pollenmassorna 

 knappt kunna komma i beröring med märket utan insekters biträde. 

 Då en insekt nedsticker sitt sugrör i honingsporren på en Orchis-blorama 

 måste den (insekten) beröra ständarknappens i vägen liggande pung, 

 som lätt tryckes nedåt, så att en eller båda de klibbiga pollenmass- 

 körtlania (hållarne), genom det hastigt torkande klibbiga ämnet, liksom 

 fastkittas vid insektens hufvud och hela pollenmassan utdrages ur 

 ståndarknappen. Insekten fl.>'^er nu till en annan blomma, der pollen- 

 massan råkar märket dä samma insekt skall nedsticka sitt sugrör i 

 honingsporren. Märket är mycket klibbigt, men emedan de trådar, som 

 sammanhålla polleukornen, äro mycket spänstiga, aflemna de icke alla 

 kornen på en gång, så att samma pollen kan befrukta flera märken. 



b. Anacamptis llich. PoUenraassornas hållare sammanväxta 

 till en gemensam, nästan klotrund. 



9. Pyramidyxnet 



(OrthLs pyrainidalis L.) 



är mest omkring 10 (8 — 15) tum högt med omkring tumslångt och 

 nästan lika bredt, rundadt-pyraraidlikt, tätblomraigt, rent rosenrödt (mör- 

 kare eller ljusare) ax. Blommorna äro omkring 4 linier långa med 

 något längre, nästau borstsinal, krökt sporre. Kalkläppen är bred, tre- 

 klufven (till midteu) och nästan helbräddad; dess klo har två höga och 

 smala kantknölar (lameller), hvilka mot skifvan sluta med en tand. 

 Kalkens sidoblad äro utspärrade, nästan lodräta. Blomskärmarne äro 

 gröuröda, 1-nerviga, kortare än fruktämnet. Bladen äro långt slidade 

 och båtlikt-vikta, de vid roten jemnbredt-lansettlika, knappt 3 linier 

 breda, de andra korta och spetsade eller skärmlika. Stjälken är tera- 

 ligeu stadig och nästan alldeles klädd med de hvarandra omslutande 

 bladslidorna. Stamknölarne äro äggskapade eller nästan klotrunda. 



Växer på ängar och betesmarker pd Gotland och Olaud (salls.). 

 — Blommar bäst i Juli. Då blomningen börjar, ha bladen vanligen 



