325 



IS. Chaiiiorcliis Uich. 

 Blomkalken utan sporre, dess blad hjelralikt slutna; läppen smalt 

 äggrund och trubbig, med en kort och bred (stundom otydlig) tand 

 på hvar sida nära basen. Pollenraassornas hållare åtskiljda och bvar- 

 dera inom sin pung. 



1. Ripörten 



(Charaorchis alpina Rich. — Ophrys alpina L.). 



En helt liten, vanligen endast 2 — 3 tura hög, ört med jemnsmala, 

 icke liniebreda blad, lika långa som den stadiga stängeln, och små gul- 

 gröna blommor i smalt och icke tumslångt men teraligen tätt ax. Kalk- 

 bladen äro gröna eller något brunaktiga, något trubbiga, de båda inre 

 brunare, mindre än de andra. Läppen är 1 — 1^ linie lång, gulaktig, 

 i början inkrökt. Bladen äro 5 — 9, platta, 1-nerviga, jemte stängeln 

 nederst omslutna med en hinnaktig slida. Stamknölarne äro nästan 

 ellipsoidiska. 



Växer på fuktiga och gräsiga fjellsluttningar i Lappland (på hög- 

 fjellen), Jemtland och Herjedalen. — Blommar i Juli, Aug. — Utbr. 

 Norges, norra Sveriges och Lapplands fjell; Alperna, Karpaterna. 



Ripörten är bland våra minsta Orchidéer och den enda som ute- 

 slutande tillhör fjellen. Den upptäcktes, som svensk växt, af J. Köli- 

 sten, som var Pastor i Qvickjock och en bland Linnés lärjungar; han 

 fann den på Lule-Lappmarks fjellar (L. Flora Suec, cd. II), Sedan an- 

 märktes växten dersamraastädes af Waulenberg, som både beskref den 

 i sin Flora Lapponica och skildrade den i Svensk Botanik till Laestadii 

 teckning. 



19. Herm i 11 i II III Br. 



Blomkalken utan sporre, nästan regelbunden, något sluten; de yttre 

 bladen kortare, trubbiga, upprätt-utstående, de inre slutligen utstående, 

 något spetsiga, 3-flikiga men endast läppen tydligt-. Pollenmassorna 

 mycket kort svansade, deras hållare åtskiljda och bara, stora. — Frukt- 

 ämnet föga vridet. 



1. HoningsblommaD 



(Herminium Monorohis Br. — Ophrys Monorchis L.). 

 En 3 — 6 tum hög ört med 2 — 3( — 4)-bladig stjelk och helt små 

 gröngula blommor i långt och smalt, tätt ax. De yttre kalkbladen äro 

 blekgröna, spetsadt-aflånga och smalt-äggrunda; de inre något grön- 

 aktigt gula, jemnbreda, de bakre nedtill endast tvärt-vidgade och såle- 

 des mycket otydligt treflikiga, men läppen der, vid midten, kort-två- 



